ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року 
м. Київ
cправа № 905/738/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Приватного виконавця Хорішко Олександра Олександровича 
на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2026
у справі № 905/738/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
до Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг
про стягнення 2 314 893 581, 30 грн,
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Господарського суду Донецької області від 25.06.2024 позовні вимоги ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» до ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» про стягнення 2 314 893 581,30 грн задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 556 734 413, 64 грн заборгованості, 68 369 590, 31 грн пені, 81 970 296, 73 грн 3% річних, 525 526 189, 57 грн інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 933 749, 75 грн. В іншій частині позову відмовлено.
09.10.2024 на виконання вказаного рішення Господарським судом Донецької області видано відповідний наказ.
15.08.2025 ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» звернулось до суду зі скаргою б/н від 15.08.2025 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О., згідно з якою скаржник просив:
- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича щодо неповернення ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» неправомірно стягнутих з банківських рахунків в межах відкритого 14.11.2024 виконавчого провадження №76565568 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 09.10.2024 у справі №905/738/23 грошових коштів за період з 14.11.2024 по 19.12.2024 у сумі 16 918 357, 37 грн;
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича повернути ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» неправомірно стягнуті з банківських рахунків за період з 14.11.2024 по 19.12.2024 в межах відкритого 14.11.2024 року виконавчого провадження №76565568 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 09.10.2024 у справі №905/738/23 грошові кошти у сумі 16 918 357,37 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у вказаній сумі на банківський рахунок ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.12.2025 скаргу ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича б/н від 15.08.2024 задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича щодо неповернення ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» неправомірно стягнутих з банківських рахунків в межах відкритого 14.11.2024 виконавчого провадження №76565568 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 09.10.2024 у справі №905/738/23 грошових коштів за період з 14.11.2024 по 19.12.2024 у сумі 15 378 977,61 грн; зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича повернути ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» неправомірно стягнуті з банківських рахунків за період з 14.11.2024 по 19.12.2024 в межах відкритого 14.11.2024 виконавчого провадження №76565568 з виконання наказу Господарського суду Донецької області від 09.10.2024 у справі №905/738/23 грошові кошти у сумі 15 378 977, 61 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у вказаній сумі на банківський рахунок ПрАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз».
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 ухвалу Господарського суду Донецької області від 17.12.2025 у справі № 905/738/23 скасовано. Скаргу б/н від 15.08.2024 Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка О.О. у межах виконавчого провадження №76565568 залишено без розгляду. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 30 000, 00 грн.
Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2026 заяву Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича понесені судові витрати на професійну правничу допомогу понесенні в апеляційному суді в розмірі в розмірі 10 000,00 грн. В решті заяви відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.03.2026 у справі №905/738/23 постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 в частині залишення без розгляду скарги на бездіяльність приватного виконавця залишено без змін; постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2026 року у справі №905/738/23 в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції скасовано; додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2026 року у справі №905/738/23 скасовано. Постановлено справу №905/738/23 в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції та в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
За результатами нового апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Донецької області від 17.12.2025 в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 27.04.2026 закрив провадження в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у справі № 905/738/23.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом було вирішено питання про відшкодування витрат на правничу допомогу приватного виконавця Хорішко О.О. шляхом ухвалення ухвали від 17.09.2025, яка постановою суду апеляційної інстанції залишена в силі. Отже, вчиняти дії по розподілу судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, які вже були проведені - відсутні. Тобто дане провадження по розгляду питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу приватного виконавця у суді першої інстанції підлягає закриттю на підставі ст. 231 ГПК України, оскільки наявне відповідне судове рішення з того самого питання, між тими ж сторонами і про той самий предмет.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою апеляційного господарського суду, Приватний виконавець Хорішко Олександр Олександрович звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, а справу в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду. Крім цього, скаржник просить покласти судові витрати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича за сплачений судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 2 662, 40 грн на Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» та покласти витрати приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Хорішка Олександра Олександровича на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн на Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз".
В обґрунтування своїх вимог заявник касаційної скарги посилається на те, що суд апеляційної інстанції помилково закрив провадження без розгляду вимоги, яка була належним чином заявлена в апеляційній скарзі, чим повністю позбавив приватного виконавця права на законну компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, що є суворим процесуальним порушенням, яке призвело до ухвалення незаконного судового рішення. Крім цього апеляційний господарський суд не виконав вказівки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені у постанові від 25.03.2026, оскільки справу було направлено касаційним судом на новий розгляд саме для вирішення питання розподілу витрат. Закривши провадження, апеляційний суд грубо порушив ч. 1 ст. 316 ГПК України, за якою вказівки Верховного Суду є обов`язковими для суду нижчої інстанції.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2026 відкрито провадження за касаційною скаргою на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та надано строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 02.07.2026.
До Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 01.07.2026 від ПрАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач просить закрити касаційне провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішка Олександра Олександровича на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у справі № 905/738/23, а у разі продовження касаційного розгляду - залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.
В свою чергу, ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.05.2026 відкрито провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у цій справі на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України, призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.07.2026 відкрито провадження за касаційною скаргою Приватного виконавця Хорішка Олександра Олександровича на підставі п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України. Враховуючи те, що ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.05.2026 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у справі № 905/738/23, суд касаційної інстанції вважав за необхідне здійснити розгляд касаційних скарг Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" та Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Хорішко Олександра Олександровича спільно, а тому призначив її до розгляду в судовому засіданні 04.08.2026 та надав строк на подання відзивів на касаційну скаргу до 27.07.2026. Також колегія суддів дійшла висновку про призначення справи № 905/738/23 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, та ухвалою від 09.07.2026 повідомила учасників справи, що розгляд касаційної скарги відбудеться 04.08.2026.
Враховуючи викладене, розгляд касаційної скарги Приватного виконавця Хорішка Олександра Олександровича на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у цій справі здійснюється у розумний строк.
Переглянувши в касаційному порядку оскаржену ухвалу постанову суду апеляційної інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з положеннями ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Так, Верховний Суд постановою від 25.03.2026 у розглядуваній справі вже скасовував додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.02.2026, якою було частково задоволено заяву приватного виконавця про ухвалення додаткового рішення, задовольнив та стягнув з ПрАТ "Донецькоблгаз" на користь приватного виконавця 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді, зазначаючи таке.
Згідно зі статтею 344 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2024 у справі № 921/357/20 виснувала, що відшкодування судових витрат має відбуватись на будь-якій стадії судового провадження, зокрема і на стадії судового контролю за виконанням судових рішень. 
На підставі аналізу статей 339, 343, 344 ГПК України Велика Палата Верховного Суду виснувала, що приватний виконавець як суб`єкт, чиї дії можуть бути предметом оскарження, має право на відшкодування судових витрат, понесених ним під час здійснення судом відповідного судового провадження, на загальних підставах. 
Водночас приписи статті 343 ГПК України не охоплюють усі можливі випадки процесуальних рішень, якими може завершуватися провадження за скаргою сторони виконавчого провадження. Так, особа, яка звернулася зі скаргою на дії / бездіяльність виконавця, має право заявити відповідне клопотання про припинення розгляду її скарги (залишення скарги без розгляду, відмову від скарги тощо), що у результаті унеможливлює подальший її розгляд (за винятком випадків подання такої заяви неуповноваженою особою) та призводить до ухвалення судового рішення, не передбаченого статтею 343 ГПК України. 
У разі відсутності спеціальної норми, яка регулює певні випадки завершення провадження на стадії судового контролю за виконанням судового рішення, суди мають керуватись загальними нормами, що регулюють розподіл судових витрат (глава 8 "Судові витрати" ГПК України). 
Отже, положення статті 344 ГПК України повторюють загальне правило розподілу судових витрат та визначають, що за наслідками розгляду скарг у порядку судового контролю за виконанням судових рішень судові витрати також підлягають розподілу, а правила цього розподілу визначаються нормами, що регулюють розподіл судових витрат (зокрема, статті 129, 130 ГПК України) та стосуються всіх видів судових витрат на будь-якій стадії процесу. 
Протилежний підхід призводив би до ситуації, коли законодавець, не обмежуючи суд можливістю завершити розгляд скарги у законний спосіб, хоч і не обумовлений статтею 343 ГПК України, разом з тим позбавив би сторону такого провадження права на відшкодування судових витрат за відсутності будь-яких підстав для цього. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 357/380/20).
Згідно із частинами першою - четвертою статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Стаття 129 ГПК України регламентує розподіл судових витрат (як судового збору, так і інших витрат), визначаючи загальне правило, згідно з яким інші (крім судового збору) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони справи (позивача та відповідача) залежно від результатів розгляду позовних вимог за вирішенням спору по суті.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 112 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу, що положення статей 126, 129 ГПК України є універсальними у правовідносинах при вирішенні питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги адвоката, за результатами розгляду справи (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 06.03.2024 у справі № 905/1840/21, від 04.05.2023 у справі № 910/5911/22 (пункт 8.7), від 09.10.2024 у справі № 910/19949/23).
Отже, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що як стаття 129 ГПК України, так і стаття 130 ГПК України містяться в главі 8 "Судові витрати", яка є частиною розділу I "Загальні положення" ГПК України, що вказує на те, що правила зазначених статей стосуються усіх стадій процесу, в яких такі витрати можуть виникнути.
Згідно з положеннями статті 130 ГПК України розподіл витрат проводиться судом і в тому випадку, коли судове рішення по суті спору не приймається (у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду).
Відповідно до частини п`ятої статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Приписи частини п`ятої статті 130 ГПК України є проявом реалізації правила відшкодування судових витрат у випадку, коли судове вирішення спору по суті не відбулося і відсутня сторона, на користь якої ухвалене судове рішення.
Оскільки норма частини п`ятої статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості / необґрунтованості, то таку оцінку слід проводити суду у кожній справі окремо, відповідно до встановлених обставин перебігу спірних правовідносин. Така позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 26.05.2022 у справі № 905/460/21.
Отже, у разі закриття провадження за скаргою або залишення скарги без розгляду на стадії судового контролю за виконанням судових рішень, державний (приватний) виконавець, посилаючись на частину п`яту статті 130 ГПК України, може заявити вимоги про компенсацію понесених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій особи, яка оскаржувала його рішення, дії чи бездіяльність.
Переглядаючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, апеляційний суд у постанові від 20.01.2026, застосувавши приписи статей 126, 129 ГПК України, дійшов висновку про наявність підстав для їх покладення на ПрАТ "Донецькоблгаз". При цьому суд виходив із того, що витрати приватного виконавця у сумі 30 000,00 грн безпосередньо пов`язані з розглядом скарги у суді першої інстанції та є такими, що підлягають компенсації.
Верховний Суд, перевіряючи правильність застосування апеляційним судом положень частини п`ятої статті 130 ГПК України у зазначеній постанові, вказав, що за змістом наведеної норми у разі закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду компенсація витрат на користь відповідача (іншої сторони) можлива лише за умови встановлення, що такі витрати стали наслідком саме необґрунтованих дій заявника.
При цьому сама по собі обставина залишення скарги без розгляду, у тому числі з підстав пропуску процесуального строку, не є безумовною підставою для покладення на заявника витрат, оскільки не свідчить автоматично про необґрунтованість його дій у розумінні частини п`ятої статті 130 ГПК України.
Відтак, Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд, вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, застосував положення статей 126, 129 ГПК України та дійшов висновку про їх компенсацію, однак не врахував спеціальних умов застосування частини п`ятої статті 130 ГПК України. Зокрема, суд апеляційної інстанції не встановив та не обґрунтував, у чому саме полягала необґрунтованість дій скаржника, не дослідив характер його процесуальної поведінки та не з`ясував, чи мали місце ознаки зловживання процесуальними правами. Фактично підставою для покладення витрат суд визнав лише пропуск строку на звернення зі скаргою та пов`язані з цим процесуальні наслідки, що саме по собі не відповідає критеріям, визначеним частиною п`ятою статті 130 ГПК України.
Верховний Суд у своїй постанові від 25.03.2026 чітко та однозначно вказав на помилки апеляційного суду під час винесення постанови від 20.01.2026 та сформулював конкретні висновки, які повинні були бути враховані апеляційним судом під час нового розгляду справи: сама по собі обставина залишення скарги без розгляду (зокрема, через пропуск процесуального строку) не є безумовною підставою для покладення витрат на заявника; суд зобов`язаний встановити й обґрунтувати, у чому саме полягала необґрунтованість дій скаржника; апеляційний суд, посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені від 18.12.2024 у справі № 921/357/20, фактично застосував лише загальні підходи щодо можливості компенсації витрат, однак не застосував їх належним чином до конкретних обставин цієї справи, оскільки не встановив та не обґрунтував наявність критерію необґрунтованості дій скаржника.
Під час нового розгляду справи Східний апеляційний господарський суд не виконав обов`язкові вказівки Верховного Суду, чим порушив приписи частини першої статті 316 та частини четвертої статті 236 ГПК України.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина 6 статті 310 ГПК України).
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала апеляційного суду про закриття провадження в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у справі - скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З огляду на те, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а справа - передачі до апеляційного господарського суду на новий розгляд, з урахуванням ст. 129 ГПК України розподіл судових витрат має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК, Верховний Суд -
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Приватного виконавця Хорішко Олександра Олександровича задовольнити. 
Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2026 у справі № 905/738/23 скасувати. 
Справу № 905/738/23 в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції передати на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя  Могил С.К. 
Судді:   Волковицька Н.О.
Случ О.В.