Справа № 505/328/26
№ 2-о/505/117/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року м. Подільськ
Подільський міськрайонний суд Одеської області 
у складі: головуючої судді Ващук О.В.,
за участі секретаря судового засідання – Піскунова Д.С.,
заявника ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, 

встановив:
Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою та просила суд встановити факти, що мають юридичне значення, а саме: факт належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.12.1982 року; факт належності диплома НОМЕР_2 від 17.12.1982 року; факт належності диплома НОМЕР_3 від 05.03.1985 року; та факт, що ОСОБА_1 є рідною матір`ю ОСОБА_2 .
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою для призначення пенсії та надала необхідні для цього документи. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №154950006646 від 19.11.2025 року їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком. Згідно вказаного рішення на підставі поданих документів ОСОБА_1 було нараховано загальний страховий стаж 5 років 6 місяців 1 день. До уваги не було взято трудову книжку НОМЕР_4 , дата заповнення 20.12.1982 року, оскільки на титульній сторінці відсутній рік народження та по батькові російською мовою зазначено « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 ». До загального стажу не зараховано період навчання з 20.03.1982 року по 16.12.1982 року згідно диплому серії НОМЕР_5 від 17.12.1982 року, оскільки по батькові зазначено російською мовою « ОСОБА_5 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_4 ». Розбіжності також наявні в дипломі серії НОМЕР_3 від 05.03.1985 року, де по батькові зазначено « ОСОБА_6 », в той час коли згідно паспортних даних « ОСОБА_7 ». Також до страхового стажу не зараховано період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, оскільки у свідоцтві про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , по батькові матері дитини зазначено « ОСОБА_8 », що не відповідає паспортним даним – ОСОБА_7 .
У зв`язку з наявними розбіжностями в написанні по-батькові у зазначених документах, заявник не може оформити пенсію за віком, а тому їй потрібно встановити факти, що мають юридичне значення, в зв`язку з чим змушена звернутися до суду.
Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2026 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами окремого провадження та призначено судовий розгляд справи. 
Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 16 березня 2026 року вказану заяву залишено без руху після відкриття провадження у вказаній справі та надано заявнику строк 5 днів для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме для сплати судового збору за три вимоги. 
Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 06 травня 2026 року продовжено розгляд цивільної справи.
Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала подану нею заяву, просила суд задовольнити з підстав зазначених у заяві. 
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні просив розгляд справи проводити за відсутності представника Головного управління. 
Заслухавши заявника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Згідно вимог ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 5 частини 2 згаданої статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №154950006646 від 19.11.2025 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законом порядку. Зокрема, за результатами розгляду документів, до уваги не прийнято трудову книжку серії НОМЕР_1 від 20.12.1982 року, оскільки титульна сторінка не місить рік народження та по батькові російською мовою зазначено « ОСОБА_3 », що не відповідає паспортним даним заявника, не зараховано також період її навчання, оскільки в дипломі НОМЕР_5 від 17.12.1982 року по батькові зазначено « ОСОБА_5 » та період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку через наявну розбіжність по батькові. 
Усуваючи встановлені розбіжності, суд зважає на наступні обставини.
Так, заявником у даній справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується її паспортними даними (паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданого Котовським МРВ УМВС України в Одеській області 29 грудня 1998 року). На другій сторінці зазначеного паспорту відомості про заявника вказано російською мовою « ОСОБА_9 ».
Згідно свідоцтва про народження заявник зазначена як « ОСОБА_10 », народилася « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 « ОСОБА_11 » уклав шлюб з « ОСОБА_10 », прізвище заявниця змінила з ОСОБА_12 на « ОСОБА_13 » (зазначено російською мовою).
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_8 в графі мати зазначено « ОСОБА_1 », а батьком ОСОБА_14 ».
Трудова книжка серії НОМЕР_1 , дата заповнення 20.12.1982 року видана на ім`я « ОСОБА_10 », дата народження зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_4 », прізвище ОСОБА_12 закреслено та зазначено Нистор, також вказано підставу внесення такої зміни.
Факт належності заявнику вказаної трудової книжки підтверджується наявністю в останньої оригіналу цієї трудової книжки, яка видана 20 грудня 1982 року. При цьому, дата і місяць народження ОСОБА_1 , зазначена у її паспорті серії НОМЕР_6 та у трудовій книжці збігаються.
Крім того, запис у трудовій книжці щодо навчання заявника у ТУ-8 (диплом НОМЕР_2 ) відповідають записам у її дипломі серії НОМЕР_2 , виданому на ім`я « ОСОБА_10 », та наявністю в останньої оригіналу цього диплому. 
Також під записом в трудовій книжці №4, внесеного 09.08.1983 року зазначено, що заявника було звільнено за власним бажанням у зв`язку з вступом на навчання, що в свою чергу відповідає запису у її дипломі серії НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_10 з 01.09.1983 року по 05.03.1985 року навчалася в технічному училищі №4, м.Чернівці (за професією черговий станції). Та наступними записом вказано, що заявника 04.09.1984 році прийнято на станцію Чернівці, та була переведена 18.09.1984 року, а згодом звільнена 25.02.1985 року по закінченню виробничої практики. 
Відомості в трудову книжку серії НОМЕР_1 , дата заповнення 20.12.1982 року та внесено російською мовою. 
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Встановлення факту належності трудової книжки має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення.
Згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації, відомості про стягнення до неї не заносяться.
У відповідності до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до приписів нормативно-правової бази законодавства України, яке регулює порядок нарахування пенсії, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи. Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
У разі сумніву в належності трудової книжки особі внаслідок помилки, коли прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, ураховуючи положення пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» факт належності цього документа відповідній особі може бути встановлено лише у судовому порядку. Внесення виправлень на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від 29.07.93 № 58, у таких випадках не передбачено.
Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Отже, оцінивши усі надані письмові докази в їх сукупності, наявність у заявника оригіналів документів, копії яких були долучені нею до позовної заяви, в тому числі трудової книжки (копію всіх сторінок, якої за клопотанням заявника було долучено в судовому засіданні), дипломів та свідоцтва про народження сина заявника, суд дійшов висновку про доведеність фактів належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 : трудової книжки серії НОМЕР_4 , виданої 20.12.1982 року на ім`я « ОСОБА_10 », з виправленням на « ОСОБА_13 », диплому серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я « ОСОБА_10 », диплому серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я « ОСОБА_10 », а також враховуючи те, що факт родинних відносин між заявником та її сином - ОСОБА_2 , підтверджено належними та допустимими доказами, які у суду не викликають сумнівів, тому слід встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із чим заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.
Керуючись ст.ст.263-265, 293, 294, 319 ЦПК України, суд
вирішив:
Заяву ОСОБА_1 , задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої російською мовою 20 грудня 1982 року на ім`я « ОСОБА_15 »; диплома серії НОМЕР_2 , виданого російською мовою на ім`я « ОСОБА_10 »; диплома серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я « ОСОБА_10 ».
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .
Заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області, місце знаходження: вул. Канатна, 83, м. Одеса, ЄДРПОУ 20987385.
Текст рішення виготовлено 23 липня 2026 року.

Суддя     О.В. Ващук