єдиний унікальний номер справи 531/1454/26 
номер провадження 3/531/250/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року суддя Карлівського районного суду Полтавської області Фисун Л.С. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від відділу поліції № 3 (м. Карлівка) Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , пернсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и л а :
згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №996987 ОСОБА_1 , 31.05.2026 року об 11 годині 30 хвилин за адресою АДРЕСА_2 вчинив насильство психологічного характеру стосовно своєї дружини ОСОБА_2 , а саме ображав її нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, на думку ініціатора складення протоколу, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , зазначив що з протоколом згоден (а.с. 2).
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що з дружиною вони перебувають на стадії розірвання шлюбу. 31.05.2026 він разом із дружиною перебували у тещі, де між ними виникла сварка, з приводу того що дружина його зрадила та подала до суду заяву про розлучення. Дружина почала себе поводити агресивно, він намагався її заспокоїти, але вона подряпала його. Наразі вони проживають окремо, діти залишись проживати з ним.
Потерпіла ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання та завчасно, в судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення не подавала.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суддя дійшла до таких висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Отже, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких із зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у диспозиції ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"(далі - Закон) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 3 вказаного вище Закону предметом регулювання цього закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб - подружжя; колишнє подружжя.
Зокрема, пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Нормами зазначеного Закону також визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (пункт 14 частини 1 статті 1).
Однак важливо розрізняти поняття сварка, конфлікт, насильство.
Сварка: гостра суперечка, що супроводжується взаємними докорами, образами, стан, період взаємної ворожнечі, що виникає внаслідок такої суперечки; порушення дружніх взаємин.
Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Особливостями домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Отже, виходячи з аналізу зазначених норм законодавства, під домашнім насильством, умисним вчиненням діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, розуміють не лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, а і інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Тобто, у справах про домашнє насильство доказуванню підлягає не лише факт вчинення відповідних дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов`язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
При цьому, слід зазначити, що конфлікт (лат. сonflictus - зіткнення, сутичка) - це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не завжди призводить.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ст.173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП має місце тоді, коли будь-які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Аналізуючи протокол про адміністративне правопорушення від 09.06.2026 року та додані до нього матеріали, суддя вважає, що вказані в протоколі події відбулися на ґрунті неприязних відносин та суперечки побутового характеру, що слідує з наданих письмових та усних пояснень.
У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що 31.05.2026 об 11 годині 30 хвилин між ним та його дружиною виникла сварка з приводу розлучення. В ході якої він образив її нецензурною лайкою, але потім заспокоївся та пішов додому.
Згідно форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 31.05.2026 потерпілою були надані негативні відповіді на запитання поліцейського та відповідно був визначений низький рівень небезпеки.
Разом з тим, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій відносно своєї дружини та якої саме психологічної шкоди зазнала потерпіла, як це на неї вплинуло.
Таким чином, за наведених вище обставин, подію 31.05.2026 можливо вважати саме сваркою побутового характеру, що не містить ознак домашнього насильства.
Із сукупності матеріалів вказаного вище протоколу не вбачається доведеного поза розумним сумнівом наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Відповідно до ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений суддею тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Отже, на переконання судді, у справі відсутні об`єктивні і належні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим, провадження у справі необхідно закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст.247,276-280,283-285 КУпАП,
п о с т а н о в и л а:
провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі пункту 1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Повний текст постанови виготовлено 13 липня 2026 року.

Суддя Л.С.Фисун