ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1940/26 Справа № 202/3914/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Шофаренко Ю.Ф. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 липня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі судді: Мудрецького Р.В., за участю: ОСОБА_1 , переглянувши апеляційну скаргу останнього, на постанову Індустріального районного суду м. Дніпра від 29 травня 2026 року, стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,- 
ВСТАНОВИВ:
Постановою суду від 29 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік та стягнуто судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
Районним судом встановлено, що 13.02.2026 року в м. Дніпро на вулиці Петрозаводській 1б зупинено автомобіль Volkswagen Passat д.н.з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , під час спілкування з водієм було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода водію булло запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, до початку проведення тесту ОСОБА_1 було роз`яснено право на проходження тесту як на місці зупинки транспортного засобу так і у медичному закладі, водій, погодився пройти тест на місці зупинки транспортного засобу, але не виконав необхідні дії щодо видихання повітря в прибор алкотестеру, тому йому було запропоновано пройти освідування в медичному закладі на що він погодився, але затягував час, а згодом, в порушення п.2.5 ПДР, відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та закрити справу за відсутності складу правопорушення, так як встановлені обставини не відповідають дійсності та він проходив огляд на місці, а в закладі охорони здоров`я огляд не пропонувався. 
Під час перегляду ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Доводи апеляційної скарга про відсутність складу правопорушення в діях  ОСОБА_1  передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, під час апеляційного розгляду вони знайшли своє підтвердження.
У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Місцевий суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 не дотримався цих вимог закону.
Так, згідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідальність за даною статтею настає, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, однією із ознак складу правопорушення є відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку, тому орган, який складає матеріали справи про адміністративне правопорушення повинен довести даний факт.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, що 13.02.2026 року в м. Дніпро на вулиці Петрозаводській 1б, ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, нестійка хода. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився, що зафіксовано на нагрудні відеореєстратори № 471254, 473161. Від керування ТЗ відсторонено шляхом передачі тверезому водію, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Разом з цим, суд І інстанції розглядаючи справу вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення та встановив обставини, які ОСОБА_1 , не ставилися в провину протоколом, встановивши, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, що останньому було роз`яснення право на проходження огляду, що водій, погодився пройти тест на місці зупинки транспортного засобу, але не виконав необхідні дії щодо видихання повітря в прибор алкотестеру, тому йому було запропоновано пройти освідування в медичному закладі на що він погодився, але затягував час, а згодом, в порушення п.2.5 ПДР, відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в медичному закладі. Такі обставини не викладені у протоколі. Крім цього, районний суд у своїх встановлених обставинах зазначив, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тобто констатував даний факт, що не відповідає дійсності, оскільки огляд не проводився. Тому постанову суду також не можна вважати законною. 
Відповідно до рішень ЄСПЛ у справах Малофеєва проти Росії, Карєлін проти Росії у випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає усіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа належним чином не може підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін (оскільки фактично суд перебирає на себе не властиву йому функцію обвинувачення), у такому разі справа має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Разом з цим, переглядаючи матеріали справи апеляційним судом встановлено, що ними не доведено факту відмови ОСОБА_1 від огляду у встановленому законом порядку.
Так, згідно Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Як видно з відеозапису, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на місці на що останній погодився. Під час продуття приладу “Драгер” ОСОБА_1 не зміг здійснити дії на проходження огляду на місці. Далі зазначив, що бажає пройти огляд в закладі охорони здоров`я шляхом здачі матеріалів біологічного середовища, але попрохав зачекати декілька хвилин працівників поліції, так як відчув біль в серці. В подальшому працівниками поліції був складений протокол за відмову від проходження огляду.
Аналізуючи дані події зафіксовані на відеозаписі та зазначені в протоколі, то апеляційним судом встановлено, що вони суперечать один одному, оскільки в ОСОБА_1 не відмовився проходити огляд у встановленому законом порядку.
Крім цього, під час апеляційного перегляду ОСОБА_1 надав медичні висновки, якими підтверджується, що останній має захворювання серця.
Отже, матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, тобто порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КупАП.
Таким чином, підсумовуючи вище викладене апеляційний суд приходить до висновку, що матеріалами справи не підтверджено, поза розумним сумнівом, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, а оскільки відповідно до змісту ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому постанову суду необхідно скасувати, а провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, 
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити.
Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - скасувати.
Закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Дніпровського 
апеляційного суду        Р.В.Мудрецький