ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
Іменем України

12 серпня 2026 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи : 766/1024/21 
Номер провадження : 22-ц/819/1127/26

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Радченка С.В.,

суддів  Бездрабко В.О., Приходько Л.А.,

секретар: Андреєва В.В.

учасники справи:

позивачка за зустрічним позовом: ОСОБА_1 

позивач за первісним позовом – ОСОБА_2 

представник ОСОБА_2 – адвокат Петренко К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2026 року, ухваленого під головуванням судді Рядчої Т.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю, поділ майна набутого подружжям за час шлюбу,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції
В січні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просить визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя наступне майно: трикімнатну квартиру  АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0592 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 6510136300:33:148:0008; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 286,66 кв.м, житловою – 72,6 кв.м; легковий автомобіль MERCURY MOUNTAINEER, 1996 року виробництва, р.н.з. НОМЕР_1 ; транспортний засіб CHEVROLET IMPALA, легковий седан-В, 2006 року виробництва, р.н.з. НОМЕР_2 ; транспортний засіб OPEL KADET, хетчбек легковий, р.н.з. НОМЕР_3 , 1981 року виробництва. Просить виділити йому в особисту приватну власність легковий автомобіль MERCURY MOUNTAINEER, 1996 року виробництва, р.н.з. НОМЕР_1 , та транспортний засіб OPEL KADET, хетчбек легковий, р.н.з. НОМЕР_3 , 1981 року виробництва, а також виділити йому в спільну часткову власність 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер 6510136300:33:148:0008, та 1/2 частину житлового будинку, розташованого на зазначеній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 . В обґрунтування позову позивач зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.1997 по 19.10.2020, однак разом не проживають з 09.08.2019 року. За час перебування у шлюбі подружжям було придбано: нерухоме майно, яке він просить поділити порівну, та рухоме майно (автомобілі), яке є неподільним майном, а тому просить виділити йому автомобілі MERCURY MOUNTAINEER та OPEL KADET, загальною вартістю 158955,00 грн, а у власності відповідачки залишити автомобіль CHEVROLET IMPALA, вартістю 176876,00 грн. без сплати компенсації.

24.05.2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в яому вказала, що за час шлюбу з ОСОБА_2 сторонами були придбані за спільні кошти подружжя трикімнатна квартира АДРЕСА_1 та автомобіль OPEL KADET. Також за період перебування у шлюбі вона придбала 02.08.2016 автомобіль MERCURY MOUNTAINEER, 14.03.2017 автомобіль CHEVROLET IMPALA та земельну ділянку, площею 0,0592 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 6510136300:33:148:0008 з об`єктом незавершеного будівництва – недобудований житловий будинок літ. «А» готовністю 7% згідно договору купівлі-продажу від 25.11.2011, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зоріною Н.В., за реєст. №4108. Зазначений будинок було добудовано за її власні кошти та здано в експлуатацію в 2018 році. В той час як ОСОБА_2 не мав стабільного заробітку, вона отримувала дохід за основним місцем роботи та як фізична особа-підприємець. Крім цього, на будівництво будинку АДРЕСА_2 вона витратила, зокрема, 223498 грн, отримані від продажу квартири АДРЕСА_3 в 2016 році, яка належала їй на підставі договору дарування. Просила суд визнати за нею право власності на автомобіль MERCURY MOUNTAINEER, 1996 року виробництва, р.н.з. НОМЕР_1 ; визнати об`єктами права приватної власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку 7, кадастровий номер 6510136300:33:148:0008; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , транспортний засіб CHEVROLET IMPALA, легковий седан-В, 2006 року виробництва, р.н.з. НОМЕР_2 . Поділити та визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частину автомобіля OPEL KADET, хетчбек легковий, р.н.з. НОМЕР_3 , 1981 року виробництва. 

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2026 року позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю, поділ майна набутого подружжям за час шлюбу задоволено частково.
Поділено спільне сумісне майно подружжя наступним чином:
Виділено у власність ОСОБА_2 :
1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ; 
47/100 частин земельної ділянки площею 0,0592 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 6510136300:33:148:0008;
47/100 частин житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 .
автомобіль MERCURY MOUNTAINEER, 1996 року виробництва, р.н.з. НОМЕР_1 ;
автомобіль OPEL KADET, хетчбек легковий, р.н.з. НОМЕР_3 , 1981 року виробництва.

Виділено у власність ОСОБА_1 :
1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ; 
53/100 частин земельної ділянки площею 0,0592 га за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 6510136300:33:148:0008;
53/100 частин житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 ;
автомобіль CHEVROLET IMPALA, легковий седан-В, 2006 року виробництва, р.н.з. НОМЕР_2 .
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10498,75 грн. витрат по оплаті судового збору.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6356 грн. витрат по оплаті судового збору та 3024 грн. витрат на правничу допомогу.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив із того, що за час шлюбу сторони придбали спірне майно – квартиру, житловий будинок та автомобілі, які є їх спільною сумісною власністю і частки кожного з них є рівними. При цьому судом врахована частка особистих коштів ОСОБА_1 , витрачених при будівництві житлового будинку та збільшена її частка при поділі зазначеного майна, пропорційно до витрачених особистих коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Не погоджуючись з рішенням суду в частині поділу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення скасувати, та ухвалити нове про визнання за нею права власності на спірне майно, яке вважає своєю особистою власністю. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вартість будинку на час прийняття 03.09.2018 року його в експлуатацію складала 240 000 грн. Грошові кошти від продажу належної їй на праві особистої власності квартири в розмірі 223 498 грн. воні отримала 22.06.2016 року і повністю їх вклала в будівництво вищезазначеного будинку. Таким чином, частка особистої приватної власності ОСОБА_1 в будинку за адресою АДРЕСА_2 складає 96,5% .
І іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося та в апеляційному порядку не переглядається.
Доводи осіб, які подали відзив (заперечення) на апеляційну скаргу
У письмовому відзиві, який надійшов на адресу апеляційного суду, представник ОСОБА_2 адвокат Петренко К.Д. просить відхилити доводи апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, як законне та обґрунтоване.
Фактичні обставини справи
Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб 09.08.1997 року.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 19.10.2020 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано. Діти сторін повнолітні. 
ОСОБА_4 , змінила прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_5 , виданим 15.02.2023 року, на підставі актового запису про шлюб №154 від 15.02.2023 року. 
Судом першої інстанції встановлено, що сторони разом не проживають з серпня 2019 року. 
Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 25.11.2011 року приватним нотаріусом ХМНО Зоріною Н.В., за реєст. №4108 ОСОБА_4 купила об`єкт незавершеного будівництва – недобудований житловий будинок літ. «А» готовністю 7%, а також земельну ділянку площею 0,0592 га, кадастровий номер 6510136300:33:148:0008, що розташовані за адресою:  АДРЕСА_2 .
04 березня 2016 року ОСОБА_4 повідомила Управління ДАБІ у Херсонській області про початок виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_2 . 
На підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер ХС1441182461511 Управління ДАБІ у Херсонській області від 03.09.2018 здійснено державну реєстрацію об`єкта нерухомості за ОСОБА_4 .
Ринкова вартість земельної ділянки кадастровий номер 6510136300:33:148:0008 згідно звіту ПКФ «Експерт» станом на 30.11.2020 становить 101 125 грн, а ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 станом на 30.11.2020 становить 3 258 178 грн.
Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 показали, що ОСОБА_2 мав нерегулярні доходи, якийсь час займався ремонтом авто, кладкою каменів, самостійно здійснював деякі будівельні роботи в спірному будинку АДРЕСА_2 , зокрема утеплення.
Допитаний в якості свідка в судовому засіданні позивач ОСОБА_2 показав, що має встановлену групу інвалідності по зору з дитинства. Працює останнім часом нерегулярно, займається кладкою камінів та іншими видами будівництва. Все майно, придбане за час шлюбу вважає придбаним за спільні кошти. Так, в 2011 сторони придбали земельну ділянку в с.Янтарне з фундаментом недобудови. В 2015 році вони спільними зусиллями будували будинок на зазначеній ділянці, а в 2017 заселилися туди. Знає, що його колишня дружина ОСОБА_1 отримала за продаж квартири близько 3,5 тисяч доларів, які вона витратила на власні потреби.

Позиція апеляційного суду
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (частина сьома статті 57 СК України).
Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Подібні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 203/284/17, від 04 серпня 2021 року у справі № 553/2152/19.
Отже, для подружжя передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.
Той з подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних, достовірних та допустимих доказів.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Суд першої інстанції, оцінивши надані сторонами докази, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні житловий будинок із земельною ділянкою належать сторонам на праві спільної сумісної власності, оскільки вищезазначене майно придбано за час перебування сторін у шлюбних відносинах. При цьому судом було визначено, що на будівництво спірного будинку за адресою: АДРЕСА_2 були витрачені особисті кошти ОСОБА_1 у сумі 223 498 грн., які вона отримала від продажу належної їй на праві особистої власності квартири.
Визначаючи розмір часток подружжя при поділі об`єкту нерухомого новоствореного майна, суд першої інстанції правильно врахував частку особистої приватної власності ОСОБА_1 у вартості майна, визнаного спільним сумісним, яка складає 6,65% за продаж особистої приватної власності у сумі 223486 грн від загальної ринкової вартості новозбудованого будинку в сумі 3 359 303 грн. та вірно визначив частку ОСОБА_1 у розмірі 53/100 частини земельної ділянки, площею 0,0592 га та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно визначив розмір часток подружжя при поділі спірного будинку та земельної ділянки не приймаються до уваги.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц зазначено, що «як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 
Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. 
Таким чином, рішення суду першої інстанції в оскарженій частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 20 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 12 серпня 2026 року.

Головуючий С.В. Радченко

Судді В.О. Бездрабко 

Л.А. Приходько