Справа № 392/807/26 
Провадження № 2/392/1257/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року          м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., за участю секретаря судового засідання Жельман О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
встановив:
Обґрунтування позову.
Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у загальному розмірі 56084,00 грн та судові витрати.
Позовна заява обґрунтована тим, що 05 вересня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1442-5642. 
Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 12 800,00 грн, строк кредитування 365 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, стандартна відсоткова ставка 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, та 0,75% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Однак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, його заборгованість за кредитним договором станом на 18 березня 2026 року становить 56 084,00 грн, що складається із: простроченої заборгованості за кредитом (тіло кредиту) — 12 800,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами — 40 384,00 грн; заборгованості по комісії — 1920,00 грн; заборгованість по штрафам – 980, 00 грн.
Враховуючи вищевказане, позивач просить суд стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором в розмірі 56 084,00 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заяви ( клопотання) учасників справи.
Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому частково не погодилася з позовними вимогами. На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначила, що не має достатнього доходу для повного задоволення позовних вимог, перебуває у складному матеріальному становищі, на її утриманні перебувають неповнолітні діти, а також син з інвалідністю, який потребує постійного стороннього догляду та значних матеріальних витрат. У разі ухвалення рішення про задоволення позову відповідач просила суд розстрочити виконання рішення суду з вищенаведених підстав.
Позивач відповідь на відзив не подав.
При зверненні до суду із позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, відповідно якого просив розглянути справу без участі представника товариства, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.
Рух справи.
До Маловисківського районного суду Кіровоградської області 15 квітня 2026 року надійшла вказана позовна заява.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2026 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Кратка Д.М.
Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29 травня 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився.
В судове засідання відповідач не з`явилася подала відзив на позову заяву.
На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина 2 статті 247 ЦПК України).
Встановлені судом фактичні обставини справи, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
5 вересня 2024 року ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» уклали в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1442-5642 продукту «CreditKasa», укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https://credos.com.ua) та підписаний відповідачем ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А9368.
На офіційному веб-сайті ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у вільному доступі для всіх клієнтів останнім розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення.
Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії № 1442-5642 відповідач отримав кредит у сумі 12 800,00 грн, строк кредитування — 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту — 4 вересня 2025 року (пункти 4.1, 4.13 договору).
Базовий період сплати відсотків становить 14 календарних днів (пункт 4.8 Договору).
Стандартна відсоткова ставка становить 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, та 0,75% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 4475,60 відсотків річних.
Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 12 800,00 грн підтверджується копією довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1442-5642 від 5 вересня 2024 року, згідно з якою 5 вересня 2024 року через платіжну систему EasyPay кредитором на картку № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти у сумі 12 800,00 грн, та копією квитанції № 2513130641 АТ «Приват Банк» (LIQPAY).
Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала зобов`язання за вказаним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, відповідно до якого станом на 18 березня 2026 року утворилась заборгованість у розмірі 56 084,00 грн, що складається із: простроченої заборгованості за кредитом — 12 800,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами — 40 384,00 грн; заборгованості по комісії — 1920,00 грн; заборгованість по штрафам – 980,00 грн.
Позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, має право на здійснення таких видів економічної діяльності, як 64.92 Інші види кредитування (основний).
Мотиви суду та застосовані норми права.
Згідно статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів у справі встановив факти, обставини та правовідносини.
Згідно статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до частини 3, 4, 6 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону, У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, вбачається, що з урахуванням особливостей кредитних договорів, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
На підставі вищевикладеного з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1442-5642 від 5 вересня 2024 року в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернула.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У частині 2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
На підставі частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно статей 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Визначена кредитним договором комісія та нараховані проценти є складовою загальної вартості кредиту та враховується при обчисленні загальної вартості кредиту для позичальника. Зазначене повністю узгоджується з положеннями Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності на час укладення між сторонами кредитного договору.
Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо часткового непогодження з позовними вимогами, оскільки, підписавши договір про відкриття кредитної лінії № 1442-5642 продукту «CreditKasa», відповідач добровільно погодилася з умовами кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання, у тому числі щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, про що свідчить її електронний підпис.
Крім того, на момент укладення кредитного договору відповідач не зверталася до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» із заявою про надання роз`яснень щодо умов договору, не вимагала додаткової інформації щодо умов кредитування та не пропонувала внести зміни до запропонованої редакції договору. Таким чином, відповідач фактично погодилася з усіма умовами кредитного договору.
Судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості. Відповідач власного контррозрахунку не подала, арифметичних помилок чи невідповідності умовам договору судом не встановлено, у зв`язку з чим зазначений розрахунок приймається судом як належний доказ.
Таким, чином, встановивши дані обставини справи, з матеріалів справи вбачається, що відповідач порушує вимоги кредитного договору, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання кредиту № 1442-5642 від 5 вересня 2024 року в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 12 800,00 грн, нарахованих процентів у розмірі 40 384,00,00 грн та комісії у розмірі 1920,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо нарахування позивачем штрафу в розмірі 980,00 грн, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову про стягнення 980,00 грн штрафу, оскільки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» мало його списати в силу зазначеного припису закону.
Щодо заяви відповідача ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 267 Цивільного процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу чи порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють його виконання або роблять його неможливим. При вирішенні питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, матеріальний стан фізичної особи, тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Із системного аналізу наведених норм процесуального закону та усталеної практики Верховного Суду вбачається, що розстрочка виконання судового рішення є винятковим процесуальним заходом, застосування якого можливе лише за наявності належно підтверджених обставин, які об`єктивно свідчать про істотне ускладнення виконання рішення та водночас дають підстави вважати, що визначення судом такого порядку виконання забезпечить реальне та своєчасне виконання судового рішення із дотриманням справедливого балансу між інтересами сторін.
Обґрунтовуючи заяву про розстрочку виконання рішення, відповідач ОСОБА_1 посилається на скрутний матеріальний стан, наявність на утриманні дітей, зокрема повнолітнього сина з інвалідністю з дитинства – ОСОБА_3 , який потребує постійного догляду та додаткових витрат. На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано довідки про отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу.
Оцінюючи наведені доводи та подані докази, суд виходить із того, що зазначені відповідачем обставини були наявні ще до укладення кредитного договору № 1442-5642 від 05 вересня 2024 року та не є такими, що виникли після прийняття нею відповідних договірних зобов`язань. Укладаючи кредитний договір, відповідач добровільно прийняла на себе обов`язок щодо повернення отриманих коштів та сплати платежів на умовах договору, усвідомлюючи свій матеріальний стан і наявність сімейних обов`язків.
Разом із тим суд враховує, що сам по собі складний матеріальний стан особи, отримання соціальної допомоги чи наявність на утриманні дітей або члена сім`ї з інвалідністю не можуть автоматично свідчити про наявність передбачених статтями 267, 435 ЦПК України підстав для визначення судом розстрочки виконання рішення. Такі обставини підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, які повинні свідчити про існування об`єктивних підстав для застосування такого виняткового процесуального заходу.
При цьому відповідачем не наведено та не підтверджено належними і допустимими доказами обставин, які б свідчили про тимчасовий характер наявних фінансових труднощів, можливість покращення її матеріального становища у визначений період або наявність реальних джерел доходу, за рахунок яких рішення суду могло б бути виконане частинами у разі визначення судом такого порядку його виконання.
За таких обставин суд доходить висновку, що наведені відповідачем доводи не свідчать про існування виняткових обставин, які б на час ухвалення цього рішення об`єктивно зумовлювали необхідність визначення судом порядку його виконання шляхом розстрочки. Надання розстрочки за відсутності належного правового та фактичного обґрунтування призвело б до необґрунтованого відтермінування виконання судового рішення та порушення справедливого балансу між правами та законними інтересами сторін, зокрема права позивача на своєчасне виконання судового рішення.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність передбачених статтями 267, 435 ЦПК України правових підстав для задоволення заяви відповідача ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду.
При цьому суд зазначає, що відмова у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду на час його ухвалення не позбавляє відповідача права повторно звернутися до суду із відповідною заявою в порядку статті 435 ЦПК України після набрання рішенням законної сили, якщо виникнуть або будуть належним чином підтверджені обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення чи роблять його неможливим. У такому випадку питання про розстрочення виконання рішення підлягатиме вирішенню судом з урахуванням обставин, які існуватимуть на момент розгляду такої заяви, та на підставі поданих сторонами доказів.
Крім того, позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн у відповідності до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 610-612, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, статтями 141, 223, 259, 263-265, 280 - 282, 284 ЦПК України,
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1442-5642, укладеним 5 вересня 2024 року в розмірі 55104,00 (п`ятдесят п`ять тисяч сто чотири) гривні 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 2662 гривень 40 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог — відмовити.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду — відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», ЄДРПОУ 38548598, адреса місцезнаходження: м. Київ, вулиця Лесі Українки, 26, офіс 407;
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя          Д.М. Кратко