Справа № 591/898/26
Провадження № 2/591/370/26

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)
17 липня 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Горб А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
установив:
04.02.2026 до Зарічного районного суду м. Суми надійшла вказана позовна заява.
В обґрунтування позову представник позивачки зазначив, що сторони зареєстрували шлюб 03 серпня 2013 році у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис №741. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як зазначає представник позивачки, спільне життя з відповідачем не склалося, причиною цього було непорозуміння між подружжям, відсутність взаємоповаги один до одного, різні погляди на життя, що і призвело до розпаду сім`ї. Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені, тобто сім`я розпалась, шлюб існує формально і на примирення позивачка не згодна. Також оскільки дітям має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку, а одна позивачка не зможе забезпечити такий рівень, при цьому батько дитини є здоровою та працездатною особою, позивачка звернулась до суду з даним позовом, у якому просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання двох синів у твердій грошовій сумі по 5000,00 грн на кожну дитину, щомісячно від дня пред`явлення позову і до досягнення їх повноліття.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11.02.2026 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначався у судові засідання на 15.04.2026, на 17.07.2026.
Представник позивача у судове засідання не прибув, у заяві від 15.04.2026 просив суд розглядати справу за його відсутності та позивачки, просив задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації, а також шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. З урахуванням положень частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач є таким, що отримав судові повістки. 
Неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 17.07.2026 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до статей 280, 281 ЦПК України.
У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 03 серпня 2013 роцку у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис №741, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 03.08.2013.
Відповідно до положень частини першої статті 12 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 
За змістом частини другої статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Частина третя статті 105 вказаного Кодексу визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України, частина перша якої надає одному із подружжя право звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. 
Суд відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує формально, сторони не мають наміру вживати заходів до примирення.
Спір про майно на час розгляду справи у суді відсутній.
Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з приписами частини другої, абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Враховуючи встановлені обставини, суд погоджується з доводами позивачки, що на даний час спільне проживання сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тобто фактично шлюб не існує, а тому позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою, законною та підлягає задоволенню. 
Щодо вимог позивачки в частині стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне.
Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 від 08.07.2021 та серії НОМЕР_5 від 10.09.2022 відповідно, копії яких наявні у матеріалах справи. Батьками дитини є сторони у справі.
Як зазначено позивачкою, діти сторін проживають разом із матір`ю, перебувають на її повному утриманні. 
Відповідно до відповіді № 3043369 від 17.07.2026, отриманої судом з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела і суми дотриманих доходів за 1-й квартал 2025 року – 2-й квартал 2026 року, відповідач отримує соціальні виплати, інші доходи від банку.
Відповідно до відповіді № 3043340 від 17.07.2026, отриманої судом з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела і суми дотриманих доходів за 1-й квартал 2025 року – 1-й квартал 2026 року, позивачка отримує соціальні виплати та заробітну плату (одноразово).
Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналогічні обов`язки батьків закріплені у частині 2 статті 51 Конституції України.
Частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, майновий стан платника аліментів враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їхнього основного піклування.
Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивачкою заявлено до стягнення з відповідача аліменти на утримання малолітніх синів у твердій грошовій сумі по 5000 грн щомісячно на кожну дитину від дня пред`явлення позову і до досягнення дітей повноліття.
У ході розгляду справи судом враховано, що сторони є батьками малолітніх дітей, при цьому відповідач є особою працездатного віку, отримує дохід. Судом не встановлено факту наявності у відповідача інших дітей або утриманців, у суду відсутні докази, які б свідчили про наявність захворювань відповідача. 
Відповідач своїм правом на участь у розгляді справи не скористався.
Судом враховано пріоритетність інтересів дітей на належне утримання.
За змістом частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2026 рік» у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років станом на день звернення позивача до суду з позовом (04.02.2026) становить 2817 гривень.
Відповідно до частин першої, п`ятої та шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи, що одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, а стягнення аліментів на утримання дітей є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, дохід відповідача, позивачки, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,00 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову з 04.02.2026 і до досягнення дітьми повноліття.
Питання визначення місця проживання малолітніх дітей судом не вирішувалось. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання на шлюбу, понесені позивачкою, підлягають відшкодуванню їй за рахунок відповідача, а також з відповідача підлягає стягненню у дохід державного бюджету судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачка при поданні позову була звільнена від сплати судового збору за вказану вимогу. 
Керуючись статтями 10, 12, 81, 133, 142, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 272, 273, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, задовольнити частково.
Шлюб, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований 03 серпня 2013 році у Ковпаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис №741, розірвати.
Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 3000,00 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову з 04.02.2026 і до досягнення дітьми повноліття.
Допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів на утримання дітей у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 1331,20 грн витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Видати виконавчі листи після набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ю. О. Зеря