ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/16426/26
провадження № 2/753/14460/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
До Дарницького районного суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Із позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 3988405 від 23 вересня 2020 року у розмірі 26 458 грн. 65 коп., а також судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 вересня 2020 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 3988405 в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За твердженням позивача, відповідач отримала кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 4 050 грн. 00 коп., однак належним чином не виконала зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати платежів за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Позивач зазначає, що 29 жовтня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 29/10-2025, а 31 жовтня 2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу № ДФ-31102025, на підставі яких право вимоги за кредитним договором № 3988405 від 23 вересня 2020 року перейшло до позивача.
За викладених обставин позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 11.08.2026 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про надання кредиту № 3988405.
Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS3988405. Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 4 050 грн. 00 коп., а відповідач зобов`язалася повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку і строки, визначені договором.
Пунктом 3.1 договору встановлено строк його дії з 23 вересня 2020 року до 21 квітня 2021 року включно. Продовження строку кредитування відповідно до пункту 2.1.4 договору мало здійснюватися за заявою позичальника та оформлюватися додатковою угодою.
Факт перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 04 грудня 2025 року, відповідно до якого 23 вересня 2020 року на платіжну картку відповідача з маскою номера НОМЕР_1 було успішно перераховано 4 050 грн. 00 коп., номер транзакції 41669600392340689525610016046857.
Отже, кредитодавець належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредитних коштів, тоді як відповідач отримані кошти в установлені договором строки повністю не повернула.
З детального розрахунку заборгованості вбачається, що під час виконання договору відповідачем здійснювалися платежі на загальну суму 9 859 грн. 10 коп., які кредитодавець зарахував у рахунок погашення процентів. Станом на останній день погодженого сторонами строку кредитування - 21 квітня 2021 року - непогашеними залишалися 4 050 грн. 00 коп. основного боргу та 434 грн. 79 коп. процентів, нарахованих у межах строку кредитування, а всього 4 484 грн. 79 коп.
Разом із тим у поданому позивачем розрахунку після 21 квітня 2021 року продовжено нарахування договірних процентів, зокрема за ставкою 3 % на день, унаслідок чого заявлено до стягнення 22 408 грн. 65 коп. процентів.
Доказів звернення відповідача із заявою про продовження строку кредитування та укладення сторонами відповідної додаткової угоди матеріали справи не містять. Паспортом споживчого кредиту також визначено загальний строк кредитування тривалістю 210 днів із кінцевою датою повернення кредиту 21 квітня 2021 року.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.  Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після закінчення визначеного договором строку кредитування. Після спливу такого строку права кредитора охороняються положеннями частини другої статті 625 ЦК України, а не шляхом подальшого нарахування процентів за правомірне користування кредитом. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
При цьому позивачем не заявлено окремої вимоги про стягнення інфляційних втрат чи процентів річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а суд відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України розглядає справу в межах заявлених позовних вимог
Таким чином, нараховані після 21 квітня 2021 року договірні проценти не підлягають стягненню. Належною до стягнення є заборгованість, яка існувала станом на закінчення погодженого строку кредитування, а саме: 4 050 грн. 00 коп. основного боргу та 434 грн. 79 коп. процентів, разом 4 484 грн. 79 коп.
Крім того, суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві та витягах із реєстрів боржників зазначив загальний розмір заборгованості 26 458 грн. 65 коп., тоді як у детальному розрахунку заборгованості зазначено 26 408 грн. 65 коп. Належних пояснень та доказів на підтвердження різниці у сумі 50 грн. 00 коп. позивач не надав.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» і ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 29/10-2025, відповідно до якого право вимоги за договором № 3988405 передано ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ».
Надалі, 31 жовтня 2025 року, між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» і ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу № ДФ-31102025, за яким право вимоги до ОСОБА_1 передано позивачу.
Перехід права вимоги підтверджується договорами факторингу, актами приймання-передачі документів, витягами з реєстрів боржників і платіжними інструкціями про здійснення розрахунків за договорами факторингу.
Отже, ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» набуло право вимоги до відповідача, проте лише в тому обсязі, в якому таке право належало первісному кредитору. Включення певного розміру заборгованості до реєстру боржників саме по собі не підтверджує законність нарахування процентів після закінчення строку кредитування.
Оцінивши докази відповідно до статей 76-81, 89 ЦПК України, суд доходить висновку, що позивач довів наявність у відповідача заборгованості в сумі 4 484 грн. 79 коп., у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662 грн. 40 коп. Позовні вимоги задоволено на 16,9502 % від заявленої суми, тому відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 451 грн. 28 коп. судового збору.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір № 43657029/01 від 02 січня 2026 року, додаткову угоду № 3988405 від 27 березня 2026 року, акт про надання правничої допомоги та детальний опис наданих адвокатом послуг на загальну суму 6 000 грн. 00 коп.
Враховуючи характер спору, його незначну складність, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, типовий характер позовної заяви, обсяг досліджених матеріалів, а також часткове задоволення позовних вимог, суд визначає обґрунтований і розумний розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 грн. 00 коп.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, статтями 205, 207, 512, 514, 525, 526, 530, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС», код ЄДРПОУ 43657029, заборгованість за договором про надання кредиту № 3988405 від 23 вересня 2020 року в загальному розмірі 4 484 грн. 79 коп. (чотири тисячі чотириста вісімдесят чотири гривні 79 копійок), з яких: 4 050 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 434 грн. 79 коп. - заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку кредитування, витрати по сплаті судового збору в розмірі 451 грн. 28 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 14.09.2026

Суддя: Комаревцева Л.В.