ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/505/26 

Суддя господарського суду – Худенко А.А.
за участю секретаря судового засідання Мартон М.М.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Толк Україна», м. Київ
до відповідача Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області
про стягнення 1 582 162,37 грн заборгованості, з яких 1 531 074,31 грн сума боргу зі сплати за спожиту електричну енергію, 8041,15 грн сума трьох процентів річних та 43 046,91 грн сума інфляційних втрат,

представники:
від позивача - без виклику
від відповідача - без виклику

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Толк Україна» звернулося з позовом до відповідача Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про стягнення 1 582 162,37 грн заборгованості, з яких 1 531 074,31 грн сума боргу зі сплати за спожиту електричну енергію, 8041,15 грн сума трьох процентів річних та 43 046,91 грн сума інфляційних втрат.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Худенка А.А., про що вказано у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.05.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження без виклику уповноважених представників сторін спору за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для надання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачу, а доказів надіслання – суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.
Приписами ч. 3, 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справи, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
За змістом приписів ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи (виклику), є дата складення повного судового рішення. 

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.
Вказує, що відповідач не здійснив своєчасну оплату за спожиту електричну енергію, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за розрахункові періоди січень — лютий 2026 року у загальному розмірі 1 531 074,31 грн.
Також позивачем нараховано суму 43 046,91 грн інфляційних втрат та суму 8 041,15 грн трьох процентів річних.

Позиція відповідача

Відповідач подав відзив на позовну заяву. Вказує, що згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України “Про публічні закупівлі”, договір про закупівлю є господарським договором, який укладається між замовником та учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає платне придбання товару, робіт чи послуг.
Основний договір на постачання електричної енергії був укладений між сторонами 20.02.2025 за результатами проведення відкритих торгів через електронну систему публічних закупівель “PROZORRO” (UA-2025-01-31-013198-a).
Відповідно до умов Договору на постачання електричної енергії споживачу №231166/2025 від 20.02.2025 постачальник зобов`язався поставити, а споживач прийняти та оплатити електричну енергію в обсязі 1 125 000 кВт/год у порядку та на умовах, визначених договором.
Пунктом 5.1 договору сторонами погоджено ціну за одиницю товару — 8,02 грн за 1 кВт/год з ПДВ без урахування тарифу на розподіл електричної енергії. Загальна вартість договору становила 9 022 500,00 грн.
На виконання зазначених вимог законодавства сторонами протягом дії договору укладались додаткові угоди, якими змінювалася вартість одиниці товару без зміни загального обсягу закупівлі та загальної вартості договору.
Так, додатковою угодою №1 від 07.05.2025 сторонами було змінено вартість одиниці товару з 01.04.2025 на 6,315863 грн за 1 кВт/год з ПДВ без урахування тарифу на її розподіл без зміни загального обсягу поставки та загальної вартості договору.
У подальшому додатковою угодою №2 від 07.07.2025 сторони погодили зміну вартості одиниці товару з 01.06.2025 на 6,487225 грн за 1 кВт/год, додатковою угодою №3 від 06.08.2025 — на 7,037176 грн за 1 кВт/год з 01.07.2025, додатковою угодою №4 від 05.09.2025 — на 7,241606 грн за 1 кВт/год з 01.08.2025, а додатковою угодою №5 від 03.10.2025 — на 6,178122 грн за 1 кВт/год з 01.09.2025.
Жодною із зазначених додаткових угод не було змінено загальний обсяг закупівлі електричної енергії чи збільшено загальну суму договору, що свідчить про погодження сторонами чітких меж фінансування та обсягів постачання електричної енергії в рамках укладеного договору.
Додатковою угодою №6 від 16.10.2025 сторони погодили викладення банківських реквізитів у новій редакції без внесення будь-яких змін до інших істотних умов договору, зокрема без зміни ціни за одиницю товару, загального обсягу постачання чи загальної вартості договору.
У подальшому додатковою угодою №7 від 07.11.2025 сторонами було змінено вартість одиниці товару з 01.10.2025 та встановлено її на рівні 8,397088 грн за 1 кВт/ год з ПДВ без урахування тарифу на розподіл електричної енергії, при цьому без зміни загального обсягу закупівлі та загальної суми договору.
Додатковою угодою №8 від 03.12.2025 сторони погодили викладення Додатку №1 до договору у новій редакції без зміни інших умов договору, в тому числі без зміни ціни за одиницю товару та без збільшення загальної суми договору.
Того ж дня, 03.12.2025, сторонами укладено додаткову угоду №9, якою змінено вартість 1 кВт/год електричної енергії з 01.11.2025 до 8,739652 грн з ПДВ без урахування тарифу на розподіл електричної енергії, при цьому сторони вкотре підтвердили незмінність загального обсягу поставки та загальної вартості договору.
Надалі додатковою угодою №10 від 31.12.2025 сторонами продовжено строк дії договору до 27.02.2026 без зміни інших його істотних умов, у тому числі щодо ціни за одиницю товару та загальної суми договору.
Також додатковою угодою №11 від 09.01.2026 сторонами визначено вартість одиниці товару у 2026 році на рівні 8,739652 грн за 1 кВт/год з ПДВ без урахування тарифу на розподіл електричної енергії. Крім того, зазначеною додатковою угодою сторони погодили, що загальна вартість всього обсягу поставки за договором становить 10 826 997,50 грн. продовження строку дії договору та збільшення обсягу закупівлі на початку 2026 року не було самостійним новим правочином чи необмеженим продовженням господарських зобов`язань сторін, а здійснювалося виключно у спеціальному порядку, прямо визначеному законодавством про публічні закупівлі, та в межах передбаченого законом фінансування.
Саме на виконання зазначених вимог закону між сторонами було погоджено продовження строку дії Договору про постачання електричної енергії до 27.02.2026 та збільшення обсягу поставки товару в межах 20 відсотків від суми початкового договору про закупівлю.
Крім того, останньою додатковою угодою сторони окремо погодили порядок фінансування договору та визначили, що оплата поставленої електричної енергії здійснюватиметься відповідно до затверджених бюджетних призначень, а саме: у 2025 році — в сумі 9 022 497,92 грн, а у 2026 році — в сумі 1 804 499,58 грн, у тому числі ПДВ 20%.
На виконання зазначених умов договору та в межах затверджених бюджетних асигнувань Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради у 2026 році було здійснено оплату на користь ТОВ “ТОЛК Україна” на загальну суму 1 804 499,58 грн, що повністю відповідає погодженим сторонами умовам договору та додаткових угод до нього.
Зокрема, відповідачем було здійснено наступні платежі:
338 102,16 грн оплачено 15.01.2026 за активну електричну енергію за січень 2026 року;
1 466 178,11 грн оплачено 20.02.2026 за активну електричну енергію за січень 2026 року;
219,31 грн оплачено 20.02.2026 за активну електричну енергію за січень 2026 року.
Таким чином, Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради було повністю виконано свої договірні зобов`язання в межах бюджетного фінансування, погодженого сторонами та передбаченого укладеним договором.
Будь-які інші бюджетні призначення на оплату електричної енергії за спірним договором у 2026 році були відсутні. Відтак відповідач, як розпорядник бюджетних коштів, був обмежений вимогами бюджетного законодавства та не мав правових підстав для здійснення оплати товару поза межами погоджених сторонами кількісних та вартісних показників договору.
Умовами самого договору сторони передбачили механізм реагування на випадок перевищення обсягів споживання електричної енергії. Так, відповідно до підпункту 4 пункту 13.4 договору постачальник мав право достроково розірвати договір у разі перевищення погоджених обсягів споживання електричної енергії, повідомивши споживача за 20 днів до очікуваної дати розірвання.
Однак після досягнення та фактичного перевищення вартісних меж договору позивачем не було ініційовано процедуру дострокового розірвання договору, а постачання електричної енергії продовжувалося без внесення відповідних змін до чинного договору або укладення нового договору у порядку, визначеному законодавством.
За таких обставин постачання електричної енергії у період січня–лютого 2026 року не могло бути оплачене Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради у сумі, що перевищує межі фінансування та вартості договору, погоджені сторонами у додаткових угодах.
Просить відмовити в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю “ТОЛК Україна” в повному обсязі.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

20.02.2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОЛК УКРАЇНА» та ДЕПАРТАМЕНТОМ МІСЬКОЇ ІНФРАСТРУКТУРИ УЖГОРОДСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу за №231166/2025 від 20.02.2025 року 
Пунктом 2.1 Договору за цим Договором Постачальник продає Електрична енергія (постачання електричної енергії (09310000-5) (ДК 021:2015) Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Кількість — 1 125 000 кВт.год.
Пунктом 5.3 Договору визначено, що ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.
Згідно з п. 5.5 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Так, Товариством для оплати вартості спожитої Департаментом інфраструктури електричної енергії виставлялися наступні рахунки та акти:
- за розрахунковий період січень 2026 року — Рахунок ПЕЕ №28-231166/1/Ф1 від 06.02.2026 року на суму 1 701 865,22 грн. та акт приймання-передавання товарної продукції за фактично спожитий обсяг електричної енергії в кількості 193 998 кВт.год (копії рахунка та акта — додаток №12.2 до цієї заяви).
20.02.2026 року згідно платіжної інструкції №117 ДМІ сплачено на користь Товариства кошти в сумі 1 466 178,11 грн., які згідно призначення зараховані в період січень 2026 року.
20.02.2026 згідно платіжної інструкції №118 ДМІ сплачено на користь Товариства кошти в сумі 219,31 грн., які згідно призначення зараховані в період січень 2026 року.
Відтак, 1 701 865,22 грн. - 1 466 178,11 грн. - 219,31 грн. = 235 467,8 грн. залишок несплачених коштів за період січень 2026 року.
- за розрахунковий період лютий 2026 року — Рахунок ПЕЕ №28-231166/2/Ф1 від 05.03.2026 року на суму 1 295 606,51 грн. та акт приймання-передавання товарної продукції за фактично спожитий обсяг електричної енергії в кількості 147 688 кВт.год.

За змістом відзиву відповідач не заперечує факту споживання електричної енергії проте посилається на правові підстави неможливості сплати за спожитий товар.

Вказівка відповідача, що він, як розпорядника бюджетних коштів, був обмежений вимогами бюджетного законодавства та не мав правових підстав для здійснення оплати товару поза межами погоджених сторонами кількісних та вартісних показників договору при наявності фактичного споживання електроенергії розцінюється судом як суперечлива поведінка, оскільки відповідач спожив електричну енергію, та не відмовився від споживання електричної енергії, яка належала позивачу.

Факт підписання ДМІ рахунків та актів без зауважень є підтвердженням ознайомлення з відповідними розрахунковими документами та визнання нарахованих сум.
Пунктами 2.3.13, 2.3.14 ПРРЕЕ визначено, що обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць.
Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку.
Згідно з п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому- передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
Пунктом 5.6 Договору визначено, що оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.
Пунктом 4 Комерційної пропозиції (додаток 2 до Договору) узгоджено, що Строк оплати рахунку: протягом 5 робочих днів від та отримання рахунка та Акту прийняття-передавання товарної продукції Споживачем.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 57 ЗУ “Про ринок електричної енергії”, пп.1 п. 5.2.1 ПРРЕЕ електропостачальники, мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 58 ЗУ “Про ринок електричної енергії”, пп.2 п.5.5.5 ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За твердженням позивача, відповідачем не виконано зобов`язання з оплати вартості переданого йому товару - електричної енергії споживачу у зв`язку з чим, у відповідача утворилась заборгованість, стягнення якої і є предметом судового розгляду у цій справі.

Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії - це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Згідно підпункту 1 підпункту 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів).
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Відповідно до п. 26, 68 та 84 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», електрична енергія – це енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу; постачання електричної енергії-продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії; споживач – фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
Учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про постачання електричної енергії споживачу (п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Приписами ч. 1, 2, 6, 7 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.
Роздрібний ринок функціонує для задоволення потреб споживачів у електричній енергії та пов`язаних з цим послуг. Постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку (ч. 1, 2, 4, 9 ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018 затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі – ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами (п. 1.1.1. ПРРЕЕ).
Відповідно до п. 2 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Згідно з абзацом 14 пункту 1.1.2. глави 1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 договором про постачання електричної енергії споживачу є домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.
Постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку (п. 1.2.7. ПРРЕЕ).
Відповідно до п. 3.1.1. Правил, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії».
Електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам для укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на власному офіційному вебсайті, про що повідомити Регулятора (п. 3.1.5. Правил).
Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції (п. 3.1.8. ПРРЕЕ).
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії», пп. 1 п. 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», пп. 2 п. 5.5.5. ПРРЕЕ передбачено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
За змістом п. 4.7., 4.8. ПРРЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі: 1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку; 3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).
Пунктом 4.12. ПРРЕЕ передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) (п. 4.19. ПРРЕЕ).

Спір у даній справі виник у зв`язку з споживанням відповідачем поставленої електричної енергії та несплати за спожиту електроенергію у сумі1 531 074,31 грн

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку що у відповідача виник обов`язок оплатити суму спожитої електричної енергії позивачу.

Що стосується заявлених до стягнення трьох процентів річних, суд зазначає наступне та інфляційних втрат суд зазначає, що вони не є штрафними санкціями.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України, інфляційні втрати та 3% річних — це компенсаційні виплати, які боржник зобов`язаний сплатити кредитору у разі прострочення виконання грошового зобов`язання. Вони покликані захистити гроші від знецінення
Інфляційні втрати: це сума, на яку знецінилися ваші гроші через інфляцію за весь період прострочення. Вона розраховується множенням суми боргу на кумулятивний (сукупний) індекс інфляції за вказаний період.
Три проценти річних: це встановлена законом плата за користування чужими коштами.)

Згідно поданого позивачем розрахунку, за неналежне виконання договірних умов, відповідачу нараховано – 3% річних.
Дослідивши долучений до матеріалів справи позивачем розрахунок трьох процентів річних, провівши власний арифметичний розрахунок, суд встановив що розмір заявлених до стягнення 8 041,15 грн трьох процентів річних обрахований вірно та підлягає стягненню з відповідача. Суму 43 046,91 грн інфляційних втрат нараховано вірно.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.
Таким чином, при зверненні до суду з відповідними вимогами саме позивач має довести наявність відповідного права, за захистом якого він звернувся до суду, та, відповідно, порушення такого права відповідачем внаслідок невиконання свого зобов`язання
В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України). 
З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ
У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У зв`язку із задоволенням позову згідно ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 – 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська обл, м. Ужгород, пл. Поштова, буд. 3, код ЄДРПОУ: 36541721) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Толк Україна» (04116, м. Київ, вул, Старо-Київська, 14, код в ЄДРПОУ: 44878589) грошові кошти в сумі 1 531 074,31 грн (Один мільйон п`ятсот тридцять одна тисяча сімдесят чотири гривнi 31 копійка) заборгованості за спожиту електричну енергію, суму 43 046,91 грн (Сорок три тисячі сорок шість гривень 91 копійка) інфляційних втрат, суму 8 041,15 грн (Вісім тисяч сорок одна гривня 15 копійок) нарахованих трьох процентів річних та суму 18 985,95 грн (Вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 95 копійок) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.
3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.
4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, – http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 14.07.2026

Суддя А.А. Худенко