Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/2757/26
Номер провадження2/173/2240/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

15 вересня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтиккової С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають одну доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні.
Відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак така допомога є нерегулярною та недостатньою для належного забезпечення потреб дитини. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований у Національній поліції України, має достатній дохід, а також є власником квартири та автомобіля, що свідчить про його можливість належним чином виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини.
Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше одного мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
24.08.2026 відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю.
Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , відповідно до якого батьками дитини зазначені: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_1 .
Згідно витягів з реєстру територіальної громади № 2025/004337391 від 02.04.2025, № 2026/012903745 від 31.07.2026 встановлено, що дитина проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . 
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі – СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі – за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, яких він зобов`язаний утримувати, а також наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, майнових прав та інші обставини, що мають істотне значення.
Обов`язок батьків щодо утримання дитини є рівним.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач працевлаштований та має постійне джерело доходу. Інших дітей та непрацездатних осіб, яких він зобов`язаний утримувати, відповідач не має. Доказів наявності у відповідача стану здоров`я чи інших обставин, які б перешкоджали йому виконувати обов`язок щодо утримання дитини та сплачувати аліменти, матеріали справи не містять.
З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
При цьому відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 серпня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Водночас частиною першою статті 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.
Судом встановлено, що визнання позову є добровільним, не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на встановлених судом обставинах та нормах сімейного законодавства.
Тому суд приймає визнання відповідачем позову та, з урахуванням положень частини четвертої статті 206 ЦПК України, доходить висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви.
Як убачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом 05 серпня 2026 року, а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати.
Таким чином, з урахуванням установлених судом обставин, вимог сімейного законодавства та прийняття судом визнання відповідачем позову, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
З огляду на те, що цим рішенням з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Також згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір, пов`язаний з розглядом справи, покладається на відповідача.
У зв`язку з тим, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків ставки судового збору, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.08.2026 та продовжувати до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять ) грн 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту.

Суддя: Є.В. Челюбєєв