Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/899/26
Провадження №2/338/957/26

02 вересня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді Битківського Л.М.,
з участю секретаря Микитюк А.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту,
в с т а н о в и в:

09 червня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 4567518 від 26 лютого 2021 року в загальному розмірі 41353грн, з яких 6000 грн. - заборгованість за основною сумою кредиту та 35353грн. заборгованість за процентами.
Позов обґрунтовано тим, що 26 лютого 2021 року сторони в електронній формі уклали договір про надання кредиту № 4567518, за умовами якого позивач надав відповідачці 6000 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти. Кошти були перераховані на банківську картку відповідачки. Додатковою угодою від 11 березня 2021 року базовий період продовжено до 11 квітня 2021 року, а кінцеву дату виконання договору визначено 08 жовтня 2021 року. Оскільки ОСОБА_1 зобов`язання відповідно до умов договору не виконала, позивач просив стягнути заявлену заборгованість та судові витрати.
У відзиві відповідачка визнала факт укладення договору та отримання 6000 грн., однак заперечила проти стягнення 35353 грн. процентів як надмірної та неспівмірної суми. Просила перевірити кожне нарахування, врахувати здійснені платежі та застосувати наслідки спливу позовної давності, оскільки кінцевий строк виконання зобов`язання настав у 2021 році.
У відповіді на відзив та подальших письмових запереченнях позивач зазначив, що умови щодо ставок і періодів кредитування були чітко погоджені сторонами, відповідачка ініціювала продовження строку користування кредитом, сплатила 1 131грн. процентів 11 березня 2021 року та 50 грн. 14 квітня 2021 року, чим підтвердила існування договірних взаємин. Позивач також вказав, що позовна давність була продовжена на час карантину та воєнного стану і її перебіг відновився 04 вересня 2025 року.
У запереченнях і додаткових поясненнях відповідачка наголошувала, що визнання договору та здійснення окремих платежів не означає визнання правильності всіх подальших нарахувань. Вона просила перевірити кількість днів, ставки, базу нарахування, порядок зарахування платежів і відповідність заявленої суми принципам справедливості, добросовісності та розумності.
У судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримавши викладені позиції.
Дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків.
26 лютого 2021 року ТОВ «Алекскредит» сформувало адресовану ОСОБА_1 оферту щодо укладення договору про надання кредиту № 4567518. Оферту та договір акцептовано відповідачкою в електронній формі одноразовим ідентифікатором. Договір містить анкетні дані відповідачки, суму кредиту, строки, процентні ставки, порядок повернення коштів і графік платежів.
Пунктом 1.3 договору визначено суму кредиту 6000грн. За первісними умовами базовий період тривав з 26 лютого до 12 березня 2021 року включно зі ставкою 1,45 % на день, а спеціальний період - з 13 березня до 08 вересня 2021 року включно зі ставкою 3 % на день.
11 березня 2021 року сторони уклали електронну додаткову угоду, якою продовжили базовий період до 11 квітня 2021 року включно. За продовжений базовий період з 13 березня до 11 квітня 2021 року погоджено базову ставку 1,62 % на день та збільшення процентів на 2916,00 грн. Спеціальний період визначено з 12 квітня до 08 жовтня 2021 року включно зі ставкою 3 % на день, а 08 жовтня 2021 року - кінцевою датою виконання договору.
Відповідачка сплатила 11 березня 2021 року 1131 грн. фактично нарахованих процентів, а 14 квітня 2021 року - ще 50 грн. Повернення основної суми кредиту матеріалами справи не підтверджено й відповідачкою не доведено.
Довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 21 липня 2026 року та виписка з рахунку підтверджують, що картка № НОМЕР_1 була емітована на ім`я відповідачки, а 26 лютого 2021 року на відповідний рахунок зараховано 6 000,00 грн. Ці обставини відповідачка прямо визнала.
Поданий позивачем щоденний розрахунок охоплює весь погоджений сторонами строк кредитування з 26 лютого до 08 жовтня 2021 року включно. Нарахування складаються з: 1131 грн за 26 лютого - 11 березня 2021 року; 87,00 грн. за 12 березня 2021 року (6000,00 грн. ? 1,45 % ? 1 день); 2916,00 грн. за продовжений базовий період 13 березня до 11 квітня 2021 року (6000 грн. ? 1,62 % ? 30 днів); 32400 грн. за спеціальний період 12 квітня - 08 жовтня 2021 року (6000 грн. ? 3 % ? 180 днів). Усього нараховано 36534 грн. процентів. З урахуванням платежів 1131 грн. від 11 березня 2021 року та 50грн від 14 квітня 2021 року, разом 1181грн., несплачений залишок процентів становить 35353 грн. (36534грн - 1181 грн). Арифметично цей розрахунок є правильним.
Відповідно до статей 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається, а суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу та достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Визнані учасниками справи обставини, за відсутності обґрунтованого сумніву щодо їх достовірності або добровільності визнання, доказуванню не підлягають.
Згідно зі статтями 207, 626, 628, 638, 639 ЦК України правочин, зміст якого зафіксовано в електронних документах і підписано стороною, є вчиненим у письмовій формі; договір є укладеним, якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Частина дванадцята статті 11 та стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюють електронний договір, підписаний у встановленому законом порядку, до договору у письмовій формі.
За змістом статей 526, 530, 610, 611, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк; договір є обов`язковим для сторін; позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти у розмірі та порядку, встановлених договором.
Оскільки укладення договору, отримання кредиту та відсутність його повернення відповідачка не заперечує, а банківська виписка підтверджує зарахування 6000,00 грн. на належний їй рахунок, вимога про стягнення основної суми боргу є доведеною.
Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування і насамперед регулюються спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент укладення договору. Цей Закон тоді не встановлював граничного розміру денної процентної ставки за користування кредитом. Законодавче обмеження максимальної денної процентної ставки було запроваджене пізніше Законом України № 3498-IX і не має зворотної дії щодо договору від 26 лютого 2021 року.
Проценти за ставкою 3% на день нараховані не після припинення договору і не як неустойка чи інша міра відповідальності за прострочення. Додатковою угодою від 11 березня 2021 року сторони прямо визначили спеціальний період з 12 квітня до 08 жовтня 2021 року частиною строку кредитування, погодили ставку 3% на день і встановили 08 жовтня 2021 року кінцевою датою виконання договору. Отже, 32400грн. є договірною платою за користування неповернутими 6000 грн. у межах погодженого строку кредиту, а не компенсацією за невиконання зобов`язання після спливу цього строку.
Пункт 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» стосується умови про сплату непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання споживачем зобов`язань. Установлені в цій справі проценти мають іншу правову природу - це визначена договором ціна кредиту за статтями 1048, 1054 ЦК України, нарахована до погодженої кінцевої дати. Тому наведена норма не є підставою для виключення такого нарахування з розрахунку боргу.
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23, не дають підстав для іншого вирішення цього спору. У тій справі оцінювалися інші фактичні обставини, зокрема альтернативні варіанти строку та ціни кредиту, повнота розрахунку кредитора й істотні платежі позичальника, а справу було передано на новий розгляд. Натомість у справі, що розглядається, додаткова угода однозначно визначає єдиний кінцевий строк 08 жовтня 2021 року та ставку на кожному періоді, позивач подав щоденний розрахунок, усі доведені платежі враховано, а основна сума кредиту не поверталася.
Відповідачка, уклавши додаткову угоду про продовження строку, підтвердила обізнаність з умовами подальшого користування кредитом, однак після цього внесла лише 50 грн. та не повернула жодної частини основного боргу. Саме по собі посилання на значний розмір нарахованих процентів, без доведення недійсності правочину, неправильності розрахунку, приховування умов кредитування чи здійснення неврахованих платежів, не звільняє її від виконання взятого на себе зобов`язання.
Таким чином, позивач довів заборгованість у повному заявленому розмірі 41353 грн., з яких 6000 грн. основний борг та 35353 грн. проценти. Позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
За статтями 256, 257, частиною п`ятою статті 261 та частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України загальна позовна давність становить три роки; за зобов`язанням із визначеним строком виконання її перебіг починається зі спливом такого строку; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони, а її сплив є підставою для відмови у позові.
Кінцевою датою виконання договору сторони визначили 08 жовтня 2021 року, тому за загальним правилом перебіг позовної давності розпочався 09 жовтня 2021 року.
Пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було передбачено продовження строків, визначених, зокрема, статтею 257 цього Кодексу, на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України для запобігання поширенню COVID-19. Надалі пункт 19 цього розділу передбачав продовження відповідних строків на період дії воєнного або надзвичайного стану. Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX, який набрав чинності 04 вересня 2025 року, виключив пункт 19 та відновив перебіг позовної давності.
Право позивача на позов виникло у період дії законодавчого продовження позовної давності. Від 04 вересня 2025 року до подання позову 09 червня 2026 року минуло менше одного року. Отже, трирічна позовна давність не спливла, а заява відповідачки про застосування наслідків її спливу задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню вся сума фактично сплаченого судового збору.
За платіжним документом позивач сплатив судовий збір у сумі 2662,4грн, яка й підлягає відшкодуванню. 
Керуючись ст. 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», код ЄДРПОУ 41346335, заборгованість за договором про надання кредиту № 4567518 від 26 лютого 2021 року в сумі 41353 грн, з яких: 6000 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 35353 грн. заборгованість за процентами, та 2662,40 грн сплаченого судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд першої інстанції шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», код ЄДРПОУ 41346335, місцезнаходження: 02094, м. Київ, проспект Леоніда Каденюка, будинок 23.
Відповідачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя          Л.Битківський