Єдиний унікальний номер 722/1151/26
Номер провадження 2-а/722/19/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2026 року  Сокирянський районний суд Чернівецької в складі:
головуючого судді   Суського О.І.,
при секретарі    Кушнір І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником позивача – адвокатом Радамовським Миколою Миколайовичем до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
До Сокирянського районного суду Чернівецької області звернувся представник позивача – адвокат Радамовський М.М. із адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7223680 від 19.05.2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 34000 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та закрити справу.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.05.2026 року, орієнтовно о 18 годині зустрічав біля воріт свого домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 дружину з дочкою, які повертались з огороду. Біля воріт стояв припакований належний позивачу сім`ї скутер HONDA DIO без номерних знаків. В цей час по вулиці рухався автомобіль патрульної поліції, який зупинився, з автомобіля вийшли два поліціянта, один з яких представився та назвався начальником СРПП №1 Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 . Зазначений поліцейський попросив у позивача документи для встановлення особи та його облікові дані. В цей час до них підійшли дружина з дочкою, які стали свідком даної події.
На вимогу працівника поліції позивач показав у телефоні свої облікові дані, а оскільки він працює на роботі і має бронювання, то у поліцейських до нього з приводу мобілізації питань не виникло,проте ст.лейтенант поліції ОСОБА_2 виключив нагрудну боді-камеру та 
запропонував пройти медичне освідчення, оскільки він, на його думку, керував скутером HONDA DIO без належних на право керування документів і перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому вчинив адміністративне правопорушення визначене п.2.1.а ПДР. за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.
На інкриміновані правопорушення працівника поліції почав заперечувати, оскільки скутером HONDA DIO не керував, а тільки стояв біля нього і не мав наміру рухатись.Проте працівники поліції на його заперечення не реагували і наполягали на тому, що нібито керував скутером, з приводу чого у виникла суперечка. На вимогу надати доказ факту керування позивачем скутером були залишені працівниками поліції поза увагою.Працівнику поліції неодноразово пояснював, що скутером не керував, а тільки стояв бід нього, скутер не зареєстрований, без документів і номерних знаків, користуються ним всі член його родини.
На наполегливі вимоги ст.лейтенанта ОСОБА_3 пройшов до службового автомобіля, сів на переднє сидіння і на підставі наданих ним документів інспектор відділення поліції №1 Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ст.лейтенант поліції Грамчук В.В., не звертаючи увагу на пояснення та доводи позивача, розпочав розгляд адміністративної справи та виніс постанову серії EHA N7223680, згідно якої ніби-то порушив п.2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.
При розгляді адміністративної справи та притягненні до адміністративної відповідальності працівником поліції було допущення ряд порушень чинного законодавства.Як слідує з оскаржуваної постанови, доказами підтвердження винуватості позивача є фотовідеофіксація, проте, якими саме засобами здійснена в постанові не вказано, також постанова не містить посилання на відеозапис з визначеного законом пристрою, камери чи назву файлу.Також зазначає, що під час розгляду адміністративної справи відносно нього начальником СРПП №1 Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області ст.лейтенантом поліції Злим Д.Б. велась відеофіксація.
На неодноразову вимогу надати для огляду відеодокази факту керування безпосередньо ним скутером HONDA DIO та факт зупинки належного йому транспортного засобу працівниками поліції, було відмовлено та надано пояснення, що з цими доказами зможе ознайомитись тільки в суді.
Однак, оскільки позивач не керував скутером HONDA DIO, його не зупиняли працівники поліції тому вважає, що інкриміновані правопорушення позивач не вчиняв, винним себе не вважає, а тому не можу бути притягнутим до адміністративної відповідальності.
З огляду на відеодокази, які долучені до матеріалів справи, то вони жодним чином не містять доказів складу правопорушення та вини позивача, оскільки він 19.05.2026 року не вчиняв жодних порушень ПДР, у т. ч. не порушував п.2.1.а ПДР України.На його переконання, при розгляді справи поліцейським було порушено принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки застосовано спрощений підхід, обґрунтування вини сформовано на сприйнятті поліцейським, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність його вини, підтвердженої показаннями свідків, відеофіксація.
Вважає, що за відсутності належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення постанову серії EHA N7223680 від 19.05.2026 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.2 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Ухвалою судді від 19.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій областіматеріали справи, на підставі яких винесено постанову про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП. 
Крім того, сторонам було роз`яснено зміст частини 5 статті 262 КАС України, відповідно до якої суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань від будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
07.07.2026 представником Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. Не погоджуючись із доводами та вимогами позивача, представник відповідача покликається на те, що 19.05.2026 року об 17:57 год. інспектором відділення поліції №1 (м.Сокиряни) Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області Грамчуком В.В., керуючись п.1 ч.1 ст.35 Закону під час патрулювання було зупинено скутер «Honda DIO», б/н, водій якого керував транспортним засобом з порушенням вимог п.п. «А» п.2.1. ПДР. Під час з`ясування обставин вчиненого адміністративного правопорушення, поліцейським було встановлено, що водій транспортного засобу, тобто Позивач, не отримував посвідчення водія відповідної категорії, тому на підставі зазначеного, було винесено оскаржувану постанову від 19.05.2026 року серії ЕНА №7223680, якою Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.
Так, встановивши факт вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.2 ст.126 КУпАП, останньому було роз`яснено про його права як громадянина України, передбачені ст.63 Конституції України. Крім цього, також додатково було роз`яснено положення статті 307, частини другої статті 308 КУпАП, що у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби буде стягнуто з правопорушника подвійний розмір штрафу. Про роз`яснення вищевказаних норм свідчить відео з боді камери поліцейського № export-v7apj (2:36 хв. по тайм коду), яке додається.
Відповідно до ст.284 КУпАП було винесено оскаржувану постанову від 19.05.2026 серії ЕНА №7223680 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у виді штрафу, яка містила відомості передбачені ст.283 цього Кодексу. Отже, розглянувши повно і всебічно всі обставини справи, встановивши в діях Позивача ознаки адміністративного правопорушення, поліцейським було законно та обґрунтовано винесено постанову про накладення стягнення у справі про адміністративне правопорушення.
Позивач стверджує про те, що ПДР він не порушував, оскільки транспортним засобом нібито не керував, а тільки стояв біля нього і не мав наміру рухатись, однак, на відео з боді камери поліцейського № export-9tw79 чітко зафіксовано, як дружина Позивача неодноразово запитує у поліцейських про причину зупинки. Тобто, вказане свідчить, що Позивач дійсно керував транспортним засобом і був зупинений поліцейськими за порушення ПДР, що ним не заперечувалось і під час спілкування та розгляду адміністративної справи. Безпідставним та необґрунтованим є також і твердження Позивача, що на його вимогу йому нібито було відмовлено у наданні доказів його провини, однак, вказане спростовується наданими відео записами, які підтверджують, що Позивач протягом всього часу не заявляв будь яких клопотань, а також не повідомляв про те, що не керував транспортним засобом.
Зазначає, що додані Відповідачем відеодокази, за датою та часом відповідають даті та часу події правопорушення. Дані відеозаписи відображають порушення Позивачем п.п. «А» п.2.1. ПДР, а саме обов`язку водія механічного транспортного засобу мати при собі в тому числі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що і було поставлену в провину Позивачеві. Інші доводи представника Позивача, які містяться в позовній заяві не заслуговують на увагу, оскільки спрямовані на уникнення відповідальності Позивачем.
Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із таких мотивів.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідн статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно із ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як убачається із оскаржуваної постанови інспектора ВП №1 (м.Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП у Чернівецькій області про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7223680 від 19.05.2026 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за те, що 19.05.2026 року о 17 год. 57 хв. в с.Василівка по вул.Котляревського ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки HONDA DIO, без номерного знаку, та на вимогу працівника поліції не пред`явив для перевірки документів, які зазначені в пункті 2.1 «а» ПДР України, скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.
Частиною 2 статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 2.1 ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з п.2.4 «а» Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки, зокрема посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.
Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні відеозапису, суд критично оцінює доводи позивача про те, що він не керував скутером та не мав наміру розпочинати рух. Зазначені твердження не узгоджуються з дослідженим відеозаписом, який хоч і не містить моменту руху транспортного засобу, однак розпочинається безпосередньо після його зупинки працівниками поліції. При цьому позивач під час спілкування з поліцейськими не заперечував факту керування транспортним засобом, не висловлював заперечень щодо причин його зупинки та не повідомляв, що скутер перебував у нерухомому стані до підходу працівників поліції. Натомість пасажир транспортного засобу звернулася до поліцейських із запитанням щодо причин зупинки, що узгоджується з поясненнями відповідача про здійснення зупинки скутера під час руху.
Крім того, у постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач керував транспортним засобом, не маючи права керування транспортним засобом відповідної категорії. У відзиві відповідач зазначив, що під час перевірки встановлено відсутність у позивача посвідчення водія відповідної категорії. Будь-яких доказів, які б спростовували наведені відповідачем обставини, матеріали справи не містять.
Відтак, встановивши факт вчинення вказаного адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.2.4 «а» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.126 КУпАП, тому було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача за вказаною статтею та накладення на нього стягнення.
Згідно вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС).
Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п.1.9.Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Не визнання позивачем обставин, зазначених у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, а саме посилання що обставини викладені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, а постанова є незаконною та безпідставною, розцінюються судом, як спосіб уникнути адміністративної відповідальності. Оскільки позивачем до суду не надано жодного допустимого та належного доказу, який би спростовував обставини викладені в постанові.
Судом встановлено, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, при цьому розмір штрафу відповідає санкції ч.2 ст.126 КУпАП.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач довів правомірність оскаржуваної постанови, а підстав для її скасування немає.
Також, суд вважає, що згідно положень ст.258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, зокрема передбачених ч.2 ст.126 КУпАП, уповноважена посадова особа на місці вчинення правопорушення виносить постанову. У такому випадку протокол про адміністративне правопорушення не складається. Відтак, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена належним суб`єктом та у межах його компетенції.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
За наведених обставин, суд вважає, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованим, прийнятим на підставі, у межах повноважень та у визначений законом спосіб, накладене відповідачем адміністративне стягнення обране у виді та розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.126 КУпАП. Відтак, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі за їх необґрунтованістю.
Ураховуючи наведене та керуючись статтями 6, 8, 9, 10, 77, 78, 90, 139, 140, 242-246, 249, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: