ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" серпня 2026 р. Справа№ 911/2741/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Буравльова С.І. 
Алданової С.О. 

за участю секретаря судового засідання: Жукової К.Д., 
за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився 
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг-75»
на рішення Господарського суду Київської області від 04.11.2025, повний текст якого складено та підписано 25.11.2025
у справі № 911/2741/25 (суддя Черногуз А.Ф.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода»
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг-75»
про встановлення постійного безоплатного сервітуту щодо нежитлового підвального приміщення,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

01.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг-75» про встановлення постійного безоплатного сервітуту щодо нежитлового підвального приміщення в будинку № 75 по бульвару Олександрійському у місті Біла Церква для оснащення будівлі вузлом комерційного обліку централізованого водопостачання та водовідведення і його подальшого обслуговування.
Позовні вимоги обґрунтовані такими обставинами та доводами: 
- позивач є виконавцем послуг із централізованого водопостачання та водовідведення на підставі відповідної ліцензії і несе законодавчий обов`язок щодо обслуговування мереж, споруд та обладнання комерційного обліку; 
- у будинку відповідача раніше функціонували два опломбовані комерційні лічильники, взяті на абонентський облік, однак 25.10.2023 під час технічного огляду працівниками позивача виявлено та зафіксовано актом факт їх самовільного демонтажу і заміну трубопроводів; 
- позивач має намір здійснити поновлення комерційного обліку (а не первинне встановлення вузлів), що звільняє його від обов`язку повторного інформування співвласників будинку за процедурою, передбаченою законодавством; 
- відповідач порушує вимоги законодавства, не забезпечуючи належну організацію комерційного обліку, та незаконно перешкоджає доступу працівників позивача до нежитлового підвального приміщення для встановлення відповідних вузлів обліку; 
- відповідач безпідставно ухилився від позасудового врегулювання спору, зокрема, листом від 11.06.2025 відмовив в укладенні запропонованого позивачем договору про встановлення сервітуту.
Правовими підставами позову визначено приписи ЦК України, ГПК України, Закону України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 № 190, а також Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву

28.09.2025 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг-75» подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на недоведеність позову належними та допустимими доказами.
Заперечення відповідача обґрунтовані такими доводами: 
- позивач не надав належних доказів дотримання процедури інформування співвласників будинку про намір встановлення вузла комерційного обліку, оскільки надане повідомлення від 26.12.2023 не містить обов`язкових відомостей про вартість встановлення, розмір та порядок сплати відповідного внеску; 
- відсутність у повідомленні зазначених відомостей унеможливлює його розгляд співвласниками та прийняття рішення про надання згоди або відмови у встановленні вузла обліку на запропонованих умовах; 
- твердження позивача про те, що Порядок № 444 не поширюється на випадки поновлення комерційного обліку, є безпідставним, оскільки ні Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ні вказаний Порядок таких винятків не містять; 
- позивач не довів факту вжиття належних заходів для добровільного встановлення сервітуту в позасудовому порядку, оскільки з наданого листа від 06.05.2025 неможливо встановити факт направлення відповідачу проєкту договору із визначенням істотних умов сервітуту; 
- недосягнення згоди щодо встановлення сервітуту в позасудовому порядку є обов`язковою передумовою для звернення до суду з відповідним позовом, недотримання якої виключає наявність у позивача права вимагати його встановлення за рішенням суду.
Нормативним обґрунтуванням відзиву визначено положення Конституції України, ЦК України, ГПК України, Закону України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444.

Короткий зміст оскаржуваного рішення

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.11.2025 у справі № 911/2741/25 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» задоволено повністю. Суд встановив позивачу постійний безоплатний сервітут щодо нежитлового підвального приміщення в будинку № 75 по бульвару Олександрійському у місті Біла Церква для оснащення будівлі вузлом комерційного обліку централізованого водопостачання та водовідведення і його подальшого обслуговування, а також стягнув з відповідача 3 028 грн витрат зі сплати судового збору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов таких висновків: 
- оскільки в будинку відповідача раніше функціонували комерційні вузли обліку, які згодом були самовільно демонтовані невідомими особами, дії позивача спрямовані на поновлення обліку, а не на його первинне встановлення, у зв`язку з чим обов`язок щодо інформування співвласників за процедурою Порядку № 444 у цьому випадку не застосовується; 
- доводи відповідача про недоведеність факту звернення позивача з пропозицією укласти договір сервітуту в позасудовому порядку спростовуються матеріалами справи, позаяк позивач завчасно направляв відповідачу відповідний проєкт договору, від підписання якого останній письмово відмовився; 
- відсутність доступу до технічного приміщення об`єктивно унеможливлює виконання позивачем передбачених законодавством імперативних обов`язків оператора зовнішніх інженерних мереж; 
- відповідач не надав доказів існування альтернативного місця для встановлення вузла обліку, не довів можливості задоволення потреб позивача іншим способом та не вчинив жодних самостійних дій для забезпечення функціонування комерційного обліку; 
- встановлення сервітуту є єдиним ефективним, необхідним та пропорційним способом захисту прав позивача, який не порушує права власності співвласників будинку, а лише мінімально обмежує його в обсязі, достатньому для доступу фахівців до обладнання з метою його обслуговування.
Рішення суду обґрунтовано приписами Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України, ГПК України, Закону України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», Закону України від 05.06.2014 № 1314-VII «Про метрологію та метрологічну діяльність», Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 № 190, Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444, та Порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2018 № 206.

Короткий зміст апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг-75» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.11.2025 у справі № 911/2741/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Скаржник висуває такі доводи: 
- суд першої інстанції своїм рішенням фактично підмінив вільне волевиявлення сторін на встановлення сервітуту, чим нівелював вимоги цивільного законодавства щодо порядку укладення договорів та необхідності досягнення згоди з усіх істотних умов; 
- позивач не довів факту порушення свого суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу з боку відповідача, яке б об`єктивно потребувало судового захисту; 
- позивачем не надано належних, допустимих та вірогідних доказів вчинення ним дій щодо встановлення сервітуту в добровільному (позасудовому) порядку, що з огляду на сталу практику Верховного Суду є обов`язковою передумовою для звернення до суду з позовом про примусове встановлення сервітуту; 
- із доданого до позовної заяви листа від 06.05.2025 неможливо встановити факт направлення відповідачу проєкту договору про встановлення сервітуту, а також з`ясувати зміст і умови, на яких позивач просив його встановити; 
- позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки ним не доведено дотримання та виконання обов`язкової процедури встановлення сервітуту на користування спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, що виключає наявність у нього права вимагати встановлення такого сервітуту за рішенням суду.
Правовими підставами апеляційної скарги скаржник визначив приписи статті 41 Конституції України, статей 11, 12, 15, 16, 202, 203, 316, 401, 402, 403, 404, 626, 638, 650-1 ЦК України, а також статей 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 236, 256 ГПК України.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

13.02.2026 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Узагальнені доводи відзиву зводяться до такого: 
- зазначає, що у зв`язку із самовільним демонтажем раніше встановлених вузлів обліку (що кваліфікується як вихід їх з ладу) у позивача виник обов`язок щодо відновлення обліку шляхом заміни обладнання у найкоротший строк без застосування процедури попереднього інформування співвласників будівлі; 
- вважає безпідставними твердження скаржника про недотримання досудової процедури встановлення сервітуту, наголошуючи, що факт своєчасного направлення відповідачу примірників відповідного договору та отримання прямої письмової відмови в його укладенні підтверджується матеріалами справи; 
- звертає увагу на те, що встановлення сервітуту є єдиним можливим способом забезпечення комерційного обліку води за обставин, коли відповідач всупереч вимогам законодавства відмовляє у доступі до технічних приміщень; 
- наголошує, що норми спеціального закону мають пріоритет та прямо наділяють оператора зовнішніх інженерних мереж правом вимагати примусового встановлення судом сервітуту в разі створення співвласниками перешкод для оснащення будівлі вузлами комерційного обліку.
Правовими підставами своїх заперечень позивач визначає положення статей 11, 395, 401, 402, 403, 404 ЦК України, статті 263 ГПК України, Закону України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444, та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 22.03.2017 № 307.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 постановлено витребувати у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2741/25 та невідкладно надіслати їх до Північного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи №911/2741/25. Копію ухвали надіслано суду першої інстанції. 
Після надходження матеріалів справи, розглянувши матеріали апеляційної скарги Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2026 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 234, 258, 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.
29.01.2026 недоліки апеляційної скарги усунуто.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг-75» на рішення Господарського суду Київської області від 04.11.2025 у справі №911/2741/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 30.03.2026. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 16.02.2026 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 16.02.2026 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.
Розгляд справи відкладався, зокрема до 17.08.2026.

Явка представників учасників справи

В судове засідання від 17.08.2026 представники сторін не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином в їх електронних кабінетах. Представник позивача просив розглянути справу без його участі, а представник відповідача не повідомив суд про причини неявки. 
За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов наступних висновків. 

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції 

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції під час перегляду матеріалів справи, фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення даного спору, полягають у наступному.
Будинок № 75 по бульвару Олександрійському у місті Біла Церква до моменту самовільного демонтажу обладнання був належним чином оснащений вузлами комерційного обліку. 
Зазначені вузли комерційного обліку у 2022 році були прийняті на абонентський облік та опломбовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» (позивачем). 
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг-75» (відповідач) не заперечило факт демонтованого стану цих приладів обліку. Відсутність вузлів комерційного обліку виникла не внаслідок їх невстановлення позивачем, а внаслідок несанкціонованого втручання (самовільного демонтажу). 
Відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що це було перше встановлення вузла, та не спростував належними доказами факт попереднього обладнання будинку лічильником. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» неодноразово зверталося до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг-75» із вимогою надати доступ до підвального приміщення для відновлення комерційного обліку. 
06.05.2025 позивач направив на адресу відповідача лист № 1-04/13-1394 разом із двома примірниками договору про встановлення сервітуту. 
Належним доказом отримання вказаної пропозиції є письмова відповідь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оберіг-75» (лист № 1/06 від 11.06.2025), у якій прямо висловлено відмову від укладення договору про встановлення сервітуту та зазначено про відсутність підстав для його укладення. 
Відсутність доступу до технічного приміщення, у якому мають бути встановлені комерційні вузли обліку, унеможливлює виконання позивачем обов`язків оператора зовнішніх інженерних мереж, імперативно визначених Законом України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». 
Інший спосіб забезпечення комерційного обліку водопостачання за обставин цієї справи об`єктивно відсутній, оскільки відповідач не надав суду доказів існування альтернативного місця встановлення вузла обліку або наявності іншого технічного рішення, яке б дозволило здійснювати такий облік без доступу до спірного приміщення. 
Встановлення сервітуту не позбавляє відповідача правомочностей власника, а лише обмежує їх у мінімально необхідному обсязі, достатньому для доступу до технічного приміщення, встановлення обладнання обліку та забезпечення його обслуговування (у тому числі щомісячного зняття показників). Предметом сервітуту є виключно вузол комерційного обліку, а не використання приміщення у цілому, тому надмірне втручання у право власності співвласників будинку відсутнє. 
Причиною подання позову у цій справі стала відмова відповідача у наданні оператору зовнішніх інженерних мереж (позивачу) доступу до нежитлового підвального приміщення для відновлення вузлів комерційного обліку, а також пряма відмова від добровільного укладення договору про встановлення сервітуту в позасудовому порядку, що створило перешкоди у виконанні позивачем вимог законодавства. 
За результатами розгляду позовної заяви Господарський суд Київської області у своєму рішенні від 04.11.2025 дійшов висновку про повну обґрунтованість заявлених вимог та задовольнив позов повністю, встановивши постійний безоплатний сервітут щодо нежитлового підвального приміщення спірного будинку для оснащення будівлі вузлом комерційного обліку та його обслуговування. 
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що інший спосіб забезпечення комерційного обліку за встановлених обставин справи об`єктивно відсутній, а відповідач не довів наявності альтернативного місця для встановлення вузла. Сервітут є єдиним ефективним та пропорційним способом забезпечення можливості виконання позивачем покладених на нього законом функцій. Встановлення сервітуту не позбавляє відповідача правомочностей власника, а лише обмежує їх у мінімально необхідному обсязі (виключно щодо вузла обліку), що не є надмірним втручанням у право власності співвласників багатоквартирного будинку.

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції 

За результатами перевірки правильності застосування норм матеріального та процесуального права у цій справі встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано послався на відповідні норми.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори, інші правочини, а також дії осіб, які породжують такі права і обов`язки. 
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 395 Цивільного кодексу України сервітут належить до речових прав на чуже майно. 
Відповідно до статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо іншого нерухомого майна, у тому числі будівлі, для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. 
Статтею 402 Цивільного кодексу України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду, а у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. 
Відповідно до положень частин 1, 2, 5 статті 403 Цивільного кодексу України сервітут не позбавляє власника майна його основних прав, а лише обмежує їх у певному обсязі задля забезпечення права іншої особи. 
Згідно з частинами 1, 3 статті 404 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений з метою забезпечення, зокрема, водопостачання, прокладання та експлуатації мереж, і може стосуватись не тільки земельних ділянок, а й іншого нерухомого майна, зокрема технічних приміщень у будівлях. 
Відповідно до абзацу 4 частини 3 статті 3 Закону України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», у разі якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди для встановлення вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку, для встановлення та обслуговування такого вузла обліку. 
Згідно з Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, самовільний демонтаж або несанкціоноване втручання у роботу приладів обліку є підставою для їх заміни оператором зовнішніх мереж у найкоротший строк і без повторного проходження процедури повідомлення. 
Відповідно до Порядку інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444, встановлена процедура попереднього інформування, яка застосовується при первинному оснащенні будівлі та не вимагається у випадках відновлення вже існуючого комерційного обліку внаслідок виходу вузла з ладу. 
Згідно з підпунктом 19 пункту 2.2 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.03.2017 № 307, надання послуг з водопостачання можливе виключно за наявності встановлених вузлів комерційного обліку в кожній точці розподілу послуг. 
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. 
Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Правова позиція суду апеляційної інстанції

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла таких висновків.

Щодо доводів апелянта про порушення процедури інформування співвласників будівлі про встановлення вузла обліку

Скаржник стверджує, що позивачем не дотримано порядку інформування співвласників будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, який передбачений Порядком інформування оператором зовнішніх інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 444 (далі - Порядок № 444).
Колегія суддів відхиляє вказані доводи з огляду на таке. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи (актами від 19.05.2022 та від 25.10.2023), будинок відповідача вже був оснащений вузлами комерційного обліку, однак згодом вони були самовільно демонтовані невстановленими особами. Відповідно до пункту 23 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, самовільний демонтаж вузла комерційного обліку є підставою для його заміни оператором зовнішніх мереж.
Зі змісту Порядку № 444 вбачається, що його норми регламентують процедуру інформування співвласників саме під час первинного оснащення будівлі вузлами комерційного обліку. Натомість у цій справі має місце не первинне оснащення, а відновлення (заміна) комерційного обліку внаслідок несанкціонованого втручання, що є прямим обов`язком оператора мереж згідно з частиною 1 статті 6 Закону України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дія Порядку № 444 не розповсюджується на спірні правовідносини, а отже, процедура інформування позивачем не порушена.

Щодо доводів апелянта про недотримання досудового порядку встановлення сервітуту та відсутність істотних умов у пропозиції

ОСББ «Оберіг-75» зазначає, що позивач не довів факту звернення з належною пропозицією про укладення договору сервітуту, оскільки надісланий проєкт не містив істотних умов, а відтак, на переконання скаржника, у суду не було підстав для задоволення позову в порядку статті 402 ЦК України. На підтвердження своєї позиції апелянт посилається на постанови Верховного Суду у справах № 918/370/17 та № 925/603/18.
Апеляційний суд вважає ці доводи безпідставними, адже дійсно, відповідно до статті 402 ЦК України та сформованої практики Верховного Суду, передумовою для звернення до суду з позовом про встановлення сервітуту є недосягнення домовленості про його встановлення, що вимагає від позивача вчинення дій для позасудового врегулювання (направлення пропозиції).
Матеріалами справи підтверджується, що 06.05.2025 позивач направив відповідачу лист із двома примірниками проєкту договору. Колегія суддів, дослідивши зміст вказаної пропозиції, відхиляє аргумент апелянта про відсутність у ній істотних умов, оскільки із суті відносин та заявлених позовних вимог чітко вбачається, що позивач пропонував встановлення саме постійного безоплатного сервітуту щодо конкретно визначеного об`єкта - нежитлового підвального приміщення у спірному будинку виключно для цілей оснащення будівлі вузлом обліку. Отже, така пропозиція містила достатні істотні умови у розумінні статті 638 ЦК України.
Водночас листом від 11.06.2025 відповідач прямо відмовився від укладення договору не з мотивів незгоди з його окремими умовами чи відсутності істотних умов, а заявивши про принципову «відсутність підстав для укладання даного договору». Така поведінка відповідача свідчить про свідоме ухилення від встановлення сервітуту за домовленістю сторін, що надало позивачу повне право шукати захисту в суді, як це передбачено статтею 402 ЦК України.

Щодо доводів апелянта про відсутність порушеного права та непропорційне втручання у право власності

Скаржник наголошує, що встановлення сервітуту є порушенням непорушності права власності (стаття 41 Конституції України, стаття 316 ЦК України), а позивач не довів неможливості задоволення своїх потреб іншим способом.
Згідно з частиною 1 статті 401 ЦК України сервітут може бути встановлений щодо іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому абзац 4 частини 3 статті 3 Закону України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» встановлює імперативну норму: у разі якщо співвласники будівлі створюють перешкоди для встановлення вузла обліку в місцях вводу мереж у будівлю, оператор має право вимагати встановлення судом сервітуту.
Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що позивач, як ліцензіат, несе публічно-правовий обов`язок із забезпечення 100-відсоткового комерційного обліку. Відсутність доступу до підвального приміщення об`єктивно унеможливлює виконання цього обов`язку. Відповідно до статті 74 ГПК України відповідач не надав жодних доказів існування альтернативного технічного рішення щодо місця встановлення вузла обліку.
Примусове встановлення сервітуту за рішенням суду, хоча і є обмеженням прав власника, у цьому випадку ґрунтується на прямій вказівці закону, переслідує легітимну мету (дотримання законодавства у сфері житлово-комунальних послуг) та є пропорційним, оскільки не позбавляє співвласників будинку правомочностей володіння, користування чи розпорядження підвальним приміщенням у цілому, а лише зобов`язує надати доступ до вузла обліку. Тому місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги 

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржене судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційніq скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта. 
Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Київської області від 04.11.2025 у справі №911/2741/25 залишити без змін.
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено та підписано, - 26.08.2026.

Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді С.І. Буравльов

С.О. Алданова