Справа №551/805/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2026 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вергун Н.В., 
за участю секретаря судового засідання Курінної Я.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Миргородського району Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, - 

в с т а н о в и в :

09 липня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну ( збільшення ) розміру аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2018 року по цивільній справі № 551/930/18 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Вказала, що на даний час матеріальний стан відповідача змінився, наразі останній перебуває за межами країни, має у власності дороговартісний автомобіль, високі заробітки, проживає в комфортабельних умовах. Участі у житті дитини відповідач не приймає, не цікавиться його навчанням, розвитком, успіхами. На даний час дитині виповнилося 8 років, а відтак зросли витрати на його утримання, у зв`язку з незадовільним станом здоров`я потребує постійного лікування, оздоровлення. Це все передбачає збільшення витрат та створює додаткове фінансове залучення з обох сторін на купівлю усього необхідного для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний дохід позивача, яка являється особою з інвалідністю ІІ групи, обмеження за станом здоров`я, не дає можливості самостійно задовольнити потреби сина. 
З огляду на наведене, просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2018 року у справі № 551/930/18, з 1/8 частини усіх видів його заробітків ( доходів ) на тверду грошову суму у розмірі 5 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 

Відповідно до відповіді з виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області за вих. № 405/07.1-18 від 14 липня 2026 року, яка надійшла на адресу суду 14 липня 2026 року, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 22 ). 

Ухвалою суду від 21 липня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, до відому яких доведено, що розгляд справи відбудеться у відкритому судовому засіданні о 09 год. 20 хв. 21 серпня 2026 року ( а.с. 23 ). 

19 серпня 2026 року від представника відповідача - адвоката Писарської В.Г. на адресу суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого у його задоволенні просила відмовити, а розгляд справи провести у їх відсутність. 
Відзив мотивовано тим, що позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності слугували б підставою для збільшення розміру аліментів, зокрема зміни матеріального стану відповідача, який з 13 листопада 2019 року являється особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку з чим отримує пенсію у середньомісячному розмірі 2 262 грн. 57 коп., іншого офіційного доходу не має. Натомість, позивачем не надано суду інформації щодо отриманих нею доходів ( а.с. 27-49 ).

21 серпня 2026 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність.

За правилами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 

Перевіривши фактичні обставини справи, наявними у ній доказами в їх сукупності і взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. 

Так, судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , яке 05 грудня 2017 року видано Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ( а.с. 3 ). 

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 12 листопада 2018 року у справі № 551/930/18, позов ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку ( доходу ), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. 

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 03 січня 2019 року, яке набрало 15 лютого 2019 року у справі № 551/1227/18, позов ОСОБА_2 задоволено, шлюб, зареєстрований 06 серпня 2016 року у Шишацькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 25 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ( дошлюбне прізвище, - ОСОБА_6 ) розірвано. Після розірвання шлюбу ухвалено змінити прізвище відповідача на « ОСОБА_6 » ( а.с. 9 ). 

Відповідно до довідки виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області № 07.1-11/431 від 01 липня 2026 року, власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , являється ОСОБА_1 та за даною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 8 ). 

Згідно довідки директора опорного закладу « Шишацький ліцей ім. В.І. Вернадського Шишацької селищної ради Полтавської області » Іваниці В. за № 87 від 18 травня 2026 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 2- а класі, за період навчання якого в початковій школі його батько ОСОБА_2 батьківських зборів не відвідував, з учителями не спілкувався, навчанням та вихованням сина не цікавився ( а.с. 11 ). 

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , являється особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, у зв`язку з чим протипоказана важка фізична праця, що підтверджується довідкою МСЕК серії 7-66 ТЕ № 0258176 від 15 квітня 2010 року ( а.с. 12 ). 

ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря ортопеда з діагнозом: укорочення ахілове сухожилля двостороннє, а такаж має проблеми з зором, у зв`язку з чим потребує тривалого лікування, що підтверджується медичною документацією ( а.с. 13 – 16 ) 

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150,180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз вказаної норми закону приводить до висновку, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Крім цього, наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Враховуючи зміст статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та, зокрема, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів стягувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Разом з цим, зміна способу стягнення аліментів ( ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 у справі №6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182 - 184 Сімейного кодексу України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 у справі №372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру.

Звертаючись до суду з позовом саме позивачка повинна надати докази на підтвердження наявності правових підстав для зміни розміру аліментів та довести, що майновий стан відповідача покращився і він спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Разом з тим, позивач у відповідності до вимог ст.12,76,77,81 ЦПК України, не надала суду доказів погіршення свого матеріального стану, як і доказів значного покращення матеріального стану відповідача, що є законною підставою для збільшення розміру аліментів.

Посилання позивача на часті хвороби дитини та необхідність у постійному лікуванні та оздоровленні, наявності витрат у зв`язку з розвитком творчих та розумових здібностей дитини не можуть бути підставою для зміни способу та збільшення розміру стягуваних за рішенням суду аліментів, оскільки за своєю суттю ці потреби є додатковими витратами на утримання дитини.

Відповідно до вимог частини 1статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той із батьків до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Тому, суд зазначає, що наявність таких обставин є підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину у передбаченому законом порядку із наданням відповідних доказів, які підтверджують ці обставини.

Натомість, виходячи з положень статей 182,192 СК України, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Тобто, саме стягувач має надати докази на підтвердження тих обставин, на які посилається у своїх доводах у позові, зокрема, не лише про те, які доходи платник аліментів має на час розгляду питання про збільшення аліментів, а й які він мав доходи на час ухвалення рішення про стягнення аліментів для порівняльного аналізу. При цьому суд має виходити з матеріального становища обох сторін.

Так, відповідач являється особою з інвалідністю ІІ групи ( а.с. 34 ), у зв`язку з чим отримує пенсію, середньомісячний розмір якої становить 1 897 грн. 41 коп. ( а.с. 39 ), заборгованість зі сплати аліментів, станом на 01 серпня 2026 року, відсутня. 

При цьому, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, клопотань про витребування доказів не заявляла. Не надала позивач суду й інформацію про власні доходи. 

Саме по собі збільшення витрат позивача на утримання дитини не є обставиною, у розумінні ст. 192 СК України, яка сама по собі надає право вимагати збільшення розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи та вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Оскільки позивач ОСОБА_1 відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору в усіх судових інстанціях, тому судові витрати компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетів Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, - 

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, - відмовити.

Судові витрати по справі, що складаються з сплати судового збору, віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Найменування сторін: 

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , 

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 . 

Повний текст рішення суду складено 31 серпня 2026 року. 

Головуючий суддя: