ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

09 липня 2026 року	Справа №160/27916/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

УСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій позивач просить: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо прийнятого 30.05.2025 року рішення № 046050024916 про відмову призначити мені (позивачу), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно пункту “а” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-ХІІ, дане рішення скасувати; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області вчинити певні дії – призначити мені (позивачу), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно пункту “а” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-ХІІ з урахуванням статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” №345-VI з дати звернення– 23.05.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.05.2025 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області з заявою про призначення мені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, згідно рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року, у зв`язку з тим що вона працювала у важких умовах на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці з зайнятістю повний робочий день на підземних роботах за Списком №1, маючи повних 45 років. Рішенням №046050024916 від 30.05.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.Вважаючи дії відповідача протиправними, позивачка звернулась до суду із даним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі №160/27916/25 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Разом з тим, витребувано у відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області належним чином завірені копії матеріалів пенсійної справи позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. 
29 жовтня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання, в якому відповідач повідомляє, що матеріали пенсійної справи позивачки знаходяться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, разом з тим до клопотання долучено копію рішення про призначення пенсії та розрахунку стажу ОСОБА_1 .
30 жовтня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зазначає, що причиною відмови у призначенні пенсії є та обставина, що позивачка не досягла віку, що дає на право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме - 50 років. На момент звернення із заявою вік позивачки - 45 років. Щодо позиції позивачки про призначення пенсії за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме пункту "а" ст.13 у старій редакції у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), то відповідач вважає, що це рішення не стосується норми статті 114 Закону №1058, а тому відмовляючи у призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області керувався чинним законодавством на час виникнення спірних правовідносин.
30 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій позивачка зазначила, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не заперечує про наявність у позивачки необхідного страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1, а також вік позивачки на момент звернення із заявою - 45 років. Однак, відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлене роботою, із зайнятістю повний робочий день на підземних роботах з видобутку руди, на пільгову пенсії за Списком №1, а проте застосували закон, який позбавляє цього права.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 травня 2025 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
За принципом екстериторіальності означену заяву було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та розглянуто ним.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській №046050024916 від 30.05.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV від 09.07.2003 року.
Рішення мотивоване тим, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Вік заявниці на момент звернення становив - 45 років. Страховий стаж особи - 28 років 1 місяць 24 дні. Стаж роботи за Списком №1 становить - 8 років 2 місяці 25 днів.
У призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 відмовлено у зв`язку із недосягнення заявницею віку – 50 років. 
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України “Про пенсійне забезпечення” №1788 від 05.11.1991 року (далі - Закон №1788).
Закон №1788 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч.4ст. 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”).
Суд зазначає, що Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року було доповнено Закон №1058-IV розділом XIV-І “Пенсійне забезпечення окремих категорія громадян”, зокрема, статтею 114 визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017 року.
Закон № 1058-IV - є спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Преамбулою Закону №1058-IV передбачено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Отже, Закон № 1058-IV, як спеціальний закон є пріоритетним у правовідносинах щодо призначення пенсії на пільгових умовах з моменту набрання законної сили Законом України № 2148-VІІІ від 03.10.2017 року “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій” - з 11.10.2017 року.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 року № 1788 - XII, а саме, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Конституційний Суд України у Рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 (далі - Рішення №1-р/2020) вказав на те, що ідентична викладеній у Законі № 213-VІІІ правова норма щодо збільшення пенсійного віку, яка міститься в Законі № 2148-VIII та якою доповнено Закон №1058-ІV, теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.
За висновком суду, до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення № 1-р/2020 і які відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону №1788-ХІІ після 23 січня 2020 року (набрання чинності Рішенням № 1-р/2020), належать особи, які працювали до 1 квітня 2015 року, були зайняті повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону №1788-ХІІ в редакції, яка діяла до 1 квітня 2015 року, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до ПФУ за призначенням пенсії.
Так, зокрема, у Рішенні № 1-р/2020 зазначено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
“На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.
В ході розгляду справи судом встановлено, що згідно Розрахунку стажу «Форма РС-право» ОСОБА_1 зараховано період її роботи з 06.02.2017 року по 30.04.2025 року, за посадою, що передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Дані обставини підтверджуються записами №7-11 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , з якої вбачається що у спірні періоди позивачка працювала: 
- 06.02.2017 року прийнята на шахту «Ювілейна» дільниця №34 учнем стовбурового підземного 1 розряду з повним робочим днем в підземних умовах (наказ №22-ос від 02.02.2017 року);
- 25.04.2017 року переведена стовбуровим 2 розряду на шахту «Ювілейна», дільниці №34 з повним робочим днем в підземних умовах (наказ №77-ос від 24.04.2017 року);
- 05.11.2019 року переведена стовбуровим 3 розряду, дільниці №34 шахти «Ювілейна» з повним робочим днем в підземних умовах (наказ №210-ос від 05.11.2029 року);
- 01.05.2022 року переведена стовбуровим 3 розряду, дільниці №33 шахти «Ювілейна», з повним робочим днем в підземних умовах.
Крім того, довідкою №207 від 22.05.2025 року, виданою ПАТ «Суха Балка» про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній зазначено, що видана ОСОБА_1 про те, що вона працювала повний робочий день в ПрАТ «Суха Балка»: 
- з 06.02.2017 року по 24.04.2017 року учнем стовбурового підземного шахти «Ювілейна» знаходилась на індивідуальному навчанні, що передбачена Списком №1 Постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року;
- з 25.04.2017 року по «теперішній час» працює стовбуровим підземним шахти «Ювілейна», що передбачена Списком №1 Постанови КМУ №461 від 24.06.2016 року.
За період з 06.02.2017 року по 22.05.2025 року (на момент видачі довідки №207) пільговий стаж роботи позивача за Списком № - 8 років 03 місяці 17 днів.
Враховуючи той факт, що позивачка працювала на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 06.02.2017 року, тобто вже після 01 квітня 2015 року, отже до неї не застосовується положення ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення“ від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах».
Тобто, твердження позивачки, що на неї розповсюджуються норми ст. 13 Закону України „Про пенсійне забезпечення“ від 5 листопада 1991 року № 1788-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 234.01.2020 року № 1-р/2020, є помилковими, та не можуть бути прийняті до уваги судом. 
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №046050024916 від 30.05.2025 року, щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 є правомірним, а тому скасуванню не підлягає.
Щодо позовних вимог про врахування положень ст. 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” при призначенні пенсії.
Згідно із преамбулою Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 року №345-VI (далі - Закон №345-VI), цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.
При цьому, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день. Тобто, державою встановлено додаткову соціальну гарантію отримання пенсійної виплати особам, на яких поширюється дія Закону №345-VI, і застосовується такий механізм безпосередньо під час розрахунку розміру пенсії.
ОСОБА_1 не є особою якій призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №1. 
Тобто питання про те, який розмір пенсії буде визначено відповідачем під час її нарахування, є передчасним, оскільки у цій частині права позивача не порушені.
Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
В ході розгляду справи відповідачем було доведено належними доказами правомірність прийняття оскаржуваного рішення, у зв`язку із чим, відсутні підстави для задоволення позову. 
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись ст. ст. 77, 90, 242-246, 250, 255, 257, 262, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано- Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15; ЄДРПОУ 20551088) про визнання протиправним дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева