Справа № 712/8800/26
Провадження 2/712/4749/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі – Чумак Д.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
31.05.2023 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 98802744000, строк дії якого встановлено до 25.05.2027 року.
Згідно з умовами Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 37469,53 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування коштів у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку, до якого випущено платіжну картку.
Умовами Договору визначено процентну ставку за кредитом у розмірі 0,00001 % річних та передбачено можливість нарахування комісії відповідно до умов Договору.
Позивач зазначає, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених Договором, що підтверджується виписками з рахунку.
Водночас відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, своєчасно та у повному обсязі платежі на погашення кредитної заборгованості не вносив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
27.08.2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 280, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до боржників АТ «УКРСИББАНК», у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 98802744000 від 31.05.2023 року.
Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором становила 39 469,33 грн., з яких:
- 31 638,21 грн. – заборгованість за тілом кредиту;
- 0,00 грн. – заборгованість за процентами;
- 7 831,12 грн. – заборгованість за комісією.
Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору, зокрема відповідачу направлялася досудова вимога про погашення кредитної заборгованості, однак заборгованість добровільно погашена не була.
Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 98802744000 від 31.05.2023 року у розмірі 39469,33 грн., судовий збір у сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 29.06.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він визнав факт укладення кредитного договору № 98802744000 від 31.05.2023 року, факт отримання кредитних коштів та наявність прострочення платежів.

Разом з тим, відповідач заперечував проти заявленого позивачем розміру заборгованості у зв`язку з включенням до неї заборгованості за комісією у сумі 7831,12 грн.
Відповідач зазначив, що щомісячна комісія у розмірі 1,9 %, яка нараховувалася на залишок тіла кредиту, за своєю економічною суттю є прихованою платою за внутрішнє дміністрування кредиту та фактично є платою за послуги, які здійснюються банком у власних інтересах, а не є окремою послугою, наданою споживачу.
На думку відповідача, умова кредитного договору щодо сплати комісії суперечить положенням законодавства про захист прав споживачів та законодавства про споживче кредитування, а тому не створює для нього обов`язку зі сплати відповідних сум.
Також, відповідач заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн., посилаючись на їх неспівмірність зі складністю справи та обсягом фактично виконаної роботи.
Зокрема, відповідач зазначив, що позовна заява має типовий характер, а відповідно до наданого позивачем Списку № 3088 за формою Ф.103 позивачем одночасно направлено значну кількість аналогічних позовних заяв, що, на думку відповідача, ставить під сумнів зазначений у детальному описі послуг час, витрачений адвокатом на підготовку саме цієї позовної заяви.
Крім того, відповідач подав клопотання про витребування у АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та Адвокатського об`єднання «Апологет» банківської виписки за рахунком Адвокатського об`єднання з метою встановлення факту перерахування ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» коштів на виконання договору про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 року. Обґрунтовуючи зазначене клопотання, відповідач посилався на те, що відповідно до Акта наданих послуг № 3829 від 08.06.2026 року оплата правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн. має бути здійснена протягом одного року, до 08.06.2027 року, а тому на час звернення позивача до суду, фактична сплата зазначених коштів не була підтверджена.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 31.05.2023 року між Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 98802744000.
Відповідно до умов Договору відповідачу було надано кредит у розмірі 37469,53 грн. на споживчі цілі шляхом перерахування коштів у безготівковій формі на поточний рахунок позичальника.
Процентна ставка за Договором встановлена у розмірі 0,00001 % річних.
Укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та факт неналежного виконання зобов`язань щодо їх повернення відповідачем у відзиві фактично не заперечуються.
З наданих позивачем матеріалів також вбачається, що АТ «УКРСИББАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти.
27.08.2024 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 280, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 98802744000 від 31.05.2023 року.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором в обсязі прав, які належали первісному кредитору.
Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
За правилами ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, відповідно до ст.610 ЦК України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконав.

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача за тілом кредиту становила 31638,21 грн.
Зазначена сума відповідачем у відзиві не заперечується. Навпаки, відповідач визнає факт отримання кредитних коштів, наявність прострочення та у поданому відзиві просить задовольнити позов саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31638,21 грн.
Доказів погашення зазначеної заборгованості відповідачем суду не надано.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31638,21 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд не погоджується із законністю нарахування та стягнення комісії у розмірі 7831,12 грн. виходячи з наступного.
Умовами кредитного договору передбачено можливість сплати відповідачем комісії відповідно до умов Договору та додатків до нього.
Разом з тим, зі змісту доводів сторін та наданого розрахунку вбачається, що спірна комісія нараховувалася щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості.
Суд враховує, що сама по собі назва платежу як «комісія» не визначає правову природу відповідної послуги та не є достатньою підставою для її стягнення зі споживача. Для вирішення питання про правомірність такої плати необхідно встановити, чи є відповідна послуга самостійною послугою, яка фактично надається споживачу в його інтересах, або ж вона фактично пов`язана із здійсненням кредитодавцем власної діяльності щодо супроводження та обслуговування виданого ним кредиту.
Наведена комісійна винагорода, виходячи зі змісту умов кредитування, є платою за обслуговування зобов`язання та супроводження кредитної заборгованості.
Такі дії за своєю природою здійснюються кредитодавцем насамперед у межах виконання власної господарської діяльності та контролю за належним виконанням позичальником кредитного зобов`язання, а тому не можуть розглядатися як окрема самостійна послуга, за надання якої зі споживача може стягуватися додаткова плата.
Відповідні умови створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін на шкоду споживачу, оскільки фактично покладають на нього обов`язок сплачувати додаткову плату за здійснення кредитодавцем дій, пов`язаних з обслуговуванням виданого ним кредиту.
Наведений висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду щодо недопустимості стягнення зі споживача плати за послуги, які фактично здійснюються кредитодавцем у власних інтересах та не є самостійними послугами, що надаються споживачу, зокрема викладеними у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 730/1100/15-ц, від 27 листопада 2019 року у справі № 522/18855/16 та від 19 лютого 2020 року у справі № 756/8840/17-ц.
За таких обставин суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 7831,12 грн.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 31638,21 грн. та відмови у задоволенні вимог у частині стягнення комісії у розмірі 7831,12 грн.
Щодо клопотання відповідача про витребування доказів фактичної сплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідач просить витребувати банківську виписку за рахунком Адвокатського об`єднання «Апологет» з метою встановлення факту фактичного перерахування позивачем коштів у сумі 8000,00 грн. за договором про надання правничої допомоги.
Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в справі №925/1137/19.
Отже, закон не пов`язує можливість розподілу витрат на професійну правничу допомогу виключно з фактом фактичної сплати відповідної суми адвокату на момент вирішення справи.
Відстрочення сторонами виконання грошового зобов`язання за договором про надання правничої допомоги також не свідчить про відсутність такого зобов`язання та не виключає можливості відшкодування судових витрат у випадку, якщо сторона довела факт надання їй відповідних послуг, їх обсяг та визначену договором вартість.
У даному випадку позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, Акт наданих послуг № 3829 від 08.06.2026 року та детальний опис наданих послуг.
Наведені докази містять відомості щодо підстав виникнення у позивача обов`язку зі сплати вартості правничої допомоги, обсягу наданих послуг та їх вартості.
За таких обставин витребування додаткової банківської інформації щодо руху коштів на рахунку Адвокатського об`єднання не є необхідним для вирішення питання про розподіл судових витрат, оскільки факт фактичного перерахування коштів на час розгляду справи не є обов`язковою умовою для встановлення витрат, які сторона має сплатити. У зв`язку з викладеним клопотання відповідача про витребування доказів задоволенню не підлягає.
Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, а за результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Представником позивача заявлено вимогу про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. На підтвердження цих витрат надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, Акт наданих послуг № 3829 від 08.06.2026 року та детальний опис наданих послуг.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є їх розмір обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін.
За змістом ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову і значенням справи для сторони.
Суд враховує доводи відповідача про те, що справа не є складною, позовна заява має переважно типовий характер, а спір стосується стягнення заборгованості за кредитним договором.
При цьому, сам по собі масовий характер подання позивачем аналогічних позовів або використання представником певних типових форм процесуальних документів не свідчить про фіктивність правничої допомоги та не є підставою для повної відмови у відшкодуванні таких витрат.
Разом з тим, ці обставини можуть бути враховані судом при оцінці співмірності заявленої суми витрат фактичній складності спору та обсягу робіт, необхідних для підготовки процесуальних документів у конкретній справі.
Суд також не бере до уваги доводи відповідача про те, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу перевищує ціну, за якою позивач набув право вимоги до відповідача.
Ціна придбання права вимоги за договором факторингу не є критерієм, визначеним процесуальним законом для встановлення співмірності витрат на професійну правничу допомогу, а тому сама по собі не може бути підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Посилання відповідача на можливе порушення вимог законодавства про захист персональних даних у зв`язку з наданням до суду документа, який містить відомості щодо інших осіб, також саме по собі не свідчить про ненадання позивачу правничої допомоги та не може бути самостійною підставою для відмови у розподілі судових витрат.
Водночас, враховуючи характер спору, його невисоку складність, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, типовий характер заявлених вимог, обсяг фактично необхідної правничої допомоги та ціну позову, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. є завищеним та не відповідає критерію співмірності.
За таких обставин суд вважає обґрунтованим визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, який є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних робіт, у сумі 2500,00 грн.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Заявлена позивачем сума позовних вимог становить 39469,33 грн., з яких задоволенню підлягають вимоги у сумі 31638,21 грн., що становить 80,16 % заявлених вимог.
Відтак витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог та становлять 2134,15 грн.
Витрати на професійну правничу допомогу, визначені судом у розмірі 2500,00 грн., також підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог (80,16%) та становлять 2003,97 грн. 
Керуючись ст.ст. 4, 12, 15,16, 141, 268, 280-289 ЦПК України; ст.ст. 512, 526, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОУ 35234236, рахунок НОМЕР_2 , банк отримувача – АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4 поверх) заборгованість за кредитним договором № 98802744000 від 31.05.2023 року у розмірі 31638,21 гривень, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2003,97 гривень та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2134,15 гривень, а всього – 35776,33 гривень (тридцять п`ять тисяч сімсот сімдесят шість гривень 33 копійки).
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлений 02.09.2026 року.
Головуючий Т.Є.Троян
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, НОМЕР_2 , банк отримувача АТ «КредіАгріколь Банк», місце реєстрації: 79029 м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4-й поверх.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .