Справа №345/2758/26 
Провадження № 2/345/2243/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2026 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Кардаш О.І., секретаря судового засідання Боднар Н.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуш в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

08.05.2026 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» звернувся до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №2341857 про надання споживчого кредиту від 17.06.2025 у розмірі 66079, 99 грн, з яких: 31 999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34080, 00 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, а також 2 662,40 грн. судового збору.
В обґрунтування позову зазначено, що 17.06.2025 між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №2341857 про надання споживчого кредиту у електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 32 000,00 грн строком на 360 календарних днів, зі сплатою процентів за користування кредитом.
Позивач зазначає, що кредитний договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Перед укладенням договору відповідачу було надано паспорт споживчого кредиту, інформацію про умови кредитування, правила надання коштів у кредит та іншу необхідну інформацію.
Позивач вказує, що належним чином виконав умови договору, надавши відповідачу кредитні кошти у порядку, передбаченому договором, шляхом безготівкового перерахування на платіжну картку відповідача.
Відповідач, за твердженням позивача, з серпня 2025 неналежним чином виконує зобов`язання щодо сплати періодичних платежів за договором, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість.
03.11.2025 позивач направив відповідачу письмове повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту, у якій вимагав протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги погасити прострочену заборгованість та попередив, що у разі невиконання вимоги строк повернення кредиту вважатиметься таким, що настав достроково. Вказане поштове відправлення повернулося позивачу 01.12.2025 року за закінченням встановленого строку зберігання.
Станом на день звернення до суду, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача становить 66079, 99 грн., з яких: 31 999,99 грн. - тіло кредиту, 34080,00 грн. - проценти за користування кредитом.
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.
Представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати за наявними матеріалами та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, доказів повного або часткового погашення заборгованості чи контррозрахунку до суду не надав, заперечень щодо розгляду справи у спрощеному позовному провадженні не заявив.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відзив не подав, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Судом встановлено, що 17.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №2341857 про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» у електронній формі.
За умовами договору ТОВ «Слон кредит» надало відповідачу кредит у розмірі 32 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними.
Строк кредиту становить 360 календарних днів. Графіком платежів, який є додатком №1 до договору, визначено періодичність сплати процентів та кінцеву дату повернення кредиту.
Умовами договору передбачено, що за користування кредитом нараховуються проценти у таких розмірах: 15% у день - за перший день користування кредитом; 3% у день - з другого дня користування кредитом до 16.07.2025 включно; знижена процентна ставка 0,03% у день застосовується у період дії стандартної процентної ставки за умови виконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки; пільгова процентна ставка 0,75% у день застосовується з 17.07.2025 до останнього дня строку кредиту.
Кредитний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором P267, 17.06.2025 20:05:52 / ОСОБА_1 .
Кредитні кошти надавалися шляхом безготівкового перерахування на платіжну картку, що передбачено умовами договору.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання за договором, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення 66079, 99 грн., з яких: 31 999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 34080, 00 грн. - заборгованість за процентами.
03.11.2025 позивач направив відповідачу повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту. Вказане поштове відправлення 01.12.2025 повернулося позивачу за закінченням встановленого строку зберігання.
Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, якщо інше не передбачено законом.
З аналізу наданих доказів суд доходить висновку, що між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини з надання споживчого кредиту. Кредитний договір укладено у електронній формі, підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, а його умови містять істотні умови кредитування, зокрема суму кредиту, строк користування кредитом, порядок повернення кредиту та порядок нарахування процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник є таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Пунктом 5.4 кредитного договору передбачено право кредитора вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, та сплати процентів у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.
Суд бере до уваги, що позивачем направлялася відповідачу письмова вимога про дострокове повернення кредиту, яка повернулася відправнику за закінченням строку зберігання. Водночас, станом на дату ухвалення рішення погоджений сторонами 360-денний строк користування кредитом також закінчився, а тому обов`язок відповідача щодо повернення кредиту та сплати належних процентів настав незалежно від оцінки належності отримання відповідачем зазначеної вимоги.
Позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт надання кредитних коштів та факт невиконання відповідачем грошового зобов`язання. Відповідачем доказів належного виконання договору, доказів повного погашення заборгованості або власного контррозрахунку суду не надано.
Разом з тим суд перевіряє правильність заявленого до стягнення розміру заборгованості.
Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Умовами спірного договору передбачено нарахування процентів за перший день користування кредитом у розмірі 15% у день. З урахуванням імперативного обмеження, встановленого ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», суд доходить висновку, що нарахування процентів за перший день користування кредитом у розмірі 15% не відповідає вимогам закону та підлягає зменшенню до 1% у день.
Отже, за перший день користування кредитом проценти мають становити не 4 800,00 грн, а 320,00 грн, тобто різниця становить 4 480,00 грн.
Оскільки позивачем заявлено до стягнення проценти у розмірі 34080, 00 грн., то з урахуванням наведеного перерахунку доведеною є заборгованість за процентами у розмірі 29280, 00 грн.
Заборгованість за тілом кредиту у розмірі 31 999,99 грн. підтверджується наданими доказами та відповідачем не спростована.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 61279, 99 грн., з яких: 31 999,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 29280, 00 грн. - заборгованість за процентами.
У решті позовних вимог про стягнення процентів слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов заявлено на суму 66079, 99 грн. Суд задовольняє позов на суму 61279,99 грн.
Згідно з платіжною інструкцією від 25.02.2026 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн. (а.с. 5).
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2469,00 грн. (2662,40 грн. х 61279, 99 грн. /66079, 99 грн.).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 256, 259, 526, 530, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,

У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» (03062, м. Київ, пр.-т Берестейський, 90а, ЄДРПОУ 42350798) заборгованість за кредитним договором №2341857 від 17.06.2025 у сумі 61279,99 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2469, 00 грн.
За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: