ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року
м. Київ
справа № 675/261/21 
провадження № 51- 2945 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 
в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_6 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42020241270000029, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Доброгорщі Хмельницького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 лютого 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 369-2 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59500 грн.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні. 

Вироком Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2025 року вирок суду першої інстанції скасовано і ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язанні з організаційно-розпорядчими та адміністративно - господарськими функціями строком на 3 роки, з конфіскацією майна, крім житла.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

За обставин, встановлених судом та детально викладених у вироку апеляційного суду ОСОБА_7 засуджено за одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, а також в інтересах третіх осіб будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Так, 22 квітня 2020 року до ОСОБА_7 , сільського голови Кунівської сільської ради (Кунівська територіальна громада) Ізяславського району Хмельницької області, звернувся житель м. Полонне Хмельницької області ОСОБА_8 з проханням виділити для його односельців земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, на що 29 квітня 2020 року, ОСОБА_7 , під час зустрічі в приміщенні Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, розташованої по вулиці Лісовської, 1, у с. Кунів Ізяславського району Хмельницької області, повідомив ОСОБА_8 про необхідність надання йому неправомірної вигоди в сумі 12 000 доларів США за виділення земельної ділянки площею 8 га на території Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, для винесення питання на розгляд сесії ради та у подальшому за вплив на депутатів Кунівської сільської ради при розгляді питання про надання 4 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, на що ОСОБА_8 вимушено погодився.

Після цього, 06 травня 2020 року ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 заяви, написані ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на ім`я сільського голови Кунівської сільської ради ОСОБА_7 про виділення 4 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства загальною площею 8 га.

07 жовтня 2020 року ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про те, що він планує виділити у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6822183000:05:046:0001 загальною площею 9,9691 га, у зв`язку з чим запропонував йому знайти ще одну особу, яка напише заяву про виділення земельної ділянки. Після чого ОСОБА_8 , 09 жовтня 2020 року надав ОСОБА_7 йому заяву про виділення земельної ділянки ОСОБА_13 .

За результатами розгляду вказаних заяв, прийнято 5 рішень п`ятдесят п`ятої сесії Кунівської сільської ради VII скликання № 3 від 15 жовтня 2020 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення, до його зміни - землі запасу (код згідно КВЦПЗ - 01.03) на території Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області» та:
-  ОСОБА_13 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,9691 га у власність з кадастровим номером 6822183000:05:046:0001; 
-  ОСОБА_12 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність з кадастровим номером 6822183000:05:046:0001; 
-  ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність з кадастровим номером 6822183000:05:046:0001;
-  ОСОБА_10 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність з кадастровим номером 6822183000:05:046:0001; 
-  ОСОБА_11 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність з кадастровим номером 6822183000:05:046:0001.
16 жовтня 2020 року ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 про позитивне вирішення питання за заявами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 щодо виділення 5 земельних ділянок та вказав, що ОСОБА_8 може приїхати та отримати відповідні рішення сесії.

У подальшому, 19 жовтня 2020 року близько 11 год ОСОБА_8 , прибувши до приміщення Кунівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, передав ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 15 000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 19 жовтня 2020 року становить 425 473, 50 грн, та є неправомірною вигодою у великому розмірі, після чого отримав від нього 5 рішень п`ятдесят п`ятої сесії Кунівської сільської ради VII скликання № № 3, 4, 5, 6, 7 від 15 жовтня 2020 року.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у вказаному суді з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд апеляційної інстанції, залишаючи без задоволення апеляційні скарги сторони захисту, не перевірив належним чином їх доводів та відповідей на них не дав, як того вимагає ст. 419 КПК України. Захисник вказує, що в цій справі обвинувальний акт було направлено до суду поза межами строків досудового розслідування, в зв`язку з чим він подавав клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, проте воно безпідставно було залишене судом першої інстанції без задоволення, а доводи його апеляційної скарги про необґрунтовану відмову та неналежну перевірку дотримання строків досудового розслідування та направлення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 поза межами строку досудового розслідування - проігноровані та залишені без належної перевірки. Наводить доводи про безпідставну перекваліфікацію дій ОСОБА_7 апеляційним судом та не погоджується з оцінкою доказів. Вважає, що в цій справі мала місце провокація злочину, оскільки саме ОСОБА_8 був ініціатором більшості розмов з ОСОБА_7 та в матеріалах справи наявні обґрунтовані докази про спілкування ОСОБА_8 з оперуповноваженим 4 відділу УСР в Хмельницькій області ДСР НП України до написання заяви про злочин. Наводить інші доводи які, на його думку, свідчать про допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та формальний підхід апеляційного суду до перегляду цієї справи. 
Під час касаційного розгляду захисник підтримав наведені в його касаційній скарзі доводи та висловив позицію щодо необхідності скасування вироку апеляційного суду і закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. 

Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 під час касаційного розгляду вважала, що підстав для задоволення касаційної скарги захисника немає, а тому просила оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_7 залишити без зміни. 
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості й умотивованості судового рішення, убачається, що: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 404 КПК України апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку щодо його відповідності нормам кримінального та процесуального законів, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.
За вимогами ст. 419 КПК України, в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено, зокрема, суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких її визнано необґрунтованою.
Зважаючи на законодавчі приписи, а також положення ст. 419 КПК України, суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення, в рішення має бути зазначено підстави на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження судом касаційної інстанції встановлено, що доводи касаційної скарги захисника про те, що суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, не перевірив належним чином доводів апеляційних скарг засудженого та захисника в частині наявності підстав для закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, є обґрунтованими.
Так, апеляційний суд переглядаючи доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що обвинувальний акт у цій справі було складено та направлено до суду поза межами строків досудового розслідування, визнав їх безпідставними виходячи з того, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершене 18 січня 2021 року, про що слідчим складено відповідне повідомлення та в органу досудового розслідування залишався ще один день для вчинення процесуальної дії - направлення обвинувального акту до суду, що було ним зроблено 12 лютого 2021 року.
Обвинувальний акт був складений слідчим 11 лютого 2021 року, в день завершення ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, а тому період з 19 січня 2021 року по 11 лютого 2021 року не включається до строку досудового розслідування.
Отже, строк досудового розслідування слідчим дотримано, а тому доводи апеляційних скарг сторони захисту про закриття кримінального провадження, на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України, визнано помилковими, оскільки порушень при направленні обвинувального акту до суду, колегією суддів апеляційного суду не встановлено. 
Проте такі висновки колегії суддів апеляційного суду є передчасними. 
Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст. 219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Таким чином кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду. Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. 
Положеннями ч. 1 ст. 290 КПК України передбачено, що складанню обвинувального акта передує виконання прокурором або слідчим за його дорученням обов`язку повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Після такого повідомлення сторона захисту має право знайомитися з відповідними матеріалами у порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, і строк такого ознайомлення, згідно з ч. 5 ст. 219 КПК України, не включається у строки досудового розслідування. 
Чинним КПК передбачено такі способи інформування учасників кримінального провадження, як надіслання повідомлення поштою, електронною поштою, факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
За правилами, визначеними ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
З аналізу зазначених положень кримінального процесуального закону випливає, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у контексті ст. 290 КПК України є безпосереднє доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації, і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 20 жовтня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
18 грудня старшим слідчим Ізяславського ВП Славутського ВП ГУНП у Хмельницькій області було подано клопотання про продовження строку досудового розслідування і цього ж дня постановою суду продовжено строк досудового розслідування до 3 місяців, тобто до 20 січня 2021 року. 
18 січня 2021 року заступником керівника Шепетівської місцевої прокуратури надано доручення слідчому на відкриття матеріалів сторонам кримінального провадження (в порядку ст. 290 КПК України).
Та 18 січня 2021 року слідчим СВ Ізяславського ВП ОСОБА_14 складено повідомлення про завершення досудового розслідування та про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів, зареєстроване за вих. №244/121/106/02-2021 від 18.01.2021, адресоване ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_6 .
Згідно з даними протоколу надання доступу до матеріалів досудового розслідування, строк ознайомлення стороною захисту з матеріалами досудового розслідування тривав з 04 до 11 лютого 2021 року.
11 лютого 2021 року заступником керівника Шепетівської місцевої прокуратури було затверджено обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 і 12 лютого 2021 року його подано до Ізяславського районного суду Хмельницької області.
Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 особисто ознайомилися з повідомленням про завершення досудового розслідування лише 04 лютого 2021 року, про що свідчать їх підписи на вказаному документі. 
Відповідно до висновку щодо правозастосування, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 жовтня 2022 року у справі № 216/4805/20 (провадження № 51-4684кмо21), не включається у строк досудового розслідування, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, який обраховується з наступного дня після направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування із зазначенням дати, часу та місця ознайомлення із матеріалами розслідування, до моменту закінчення ознайомлення вказаних осіб з матеріалами досудового розслідування.
День направлення або безпосереднього вручення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, має рахуватися у строк досудового розслідування.
Однак матеріали провадження таких відомостей не містять. 
Будь-яких даних про те, що слідчий скористався іншим способом інформування учасників кримінального провадження, зокрема, шляхом направлення поштового відправлення чи повідомлення по телефону, матеріали кримінального провадження не містять. 
Належним повідомленням сторони захисту є письмові чи технічні фіксації, які беззаперечно доводять факт відправлення та отримання інформації (повідомлення). Перевірка відправки через «Укрпошта» здійснюється перевіркою повідомлення про вручення кореспонденції або трекінг-кодом, що підтверджує отримання та доставку такого повідомлення. 
Посилання сторони обвинувачення на копії з журналу реєстрації вихідної кореспонденції органу поліції не підтверджують факт отримання такої кореспонденції адресатом, а лише її реєстрацію у відповідному журналі. 
За умови відсутності доказів належного направлення стороні захисту повідомлення про завершення досудового розслідування, яке стає початковим моментом відліку для зупинення строку досудового розслідування за правилами ч. 5 ст. 219 КПК України, ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження поза кінцевим строком досудового розслідування, слід вважати таким, що відбулося поза межами строку досудового розслідування.
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційний розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 було здійснено формально, без належної перевірки наведених у апеляційних скаргах засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 доводів щодо порушення строків досудового розслідування і надання обґрунтованих відповідей на них. Апеляційний суд у своєму рішенні детально відтворив зміст наведених в апеляційних скаргах сторони захисту доводів, проте не перевірив їх належним чином. В зв`язку з цим рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України та, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а провадження - призначенню новому розгляду у вказаному суді. 
Під час нового розгляду апеляційний суд повинен належно перевірити доводи сторони захисту, урахувати зазначене в цій постанові та прийняти законне, обґрунтоване та мотивоване судове рішення. 
При цьому, касаційна скарга сторони захисту підлягає частковому задоволенню, оскільки інші доводи касаційної скарги захисника можуть бути перевіреними лише після вирішення питання щодо дотримання строків досудового розслідування.
Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково. 
Вирок Хмельницького апеляційного суду від 17 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3