Справа № 2-а/714/42/26
ЄУН : 714/646/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2026 р.          м. Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :
головуючого-судді 	Єфтемій С.М. 	
за участі : секретаря судових засідань	Постевка Г.П.	
позивача	ОСОБА_1 	
представника позивача	Онофрей І.К.	
представника відповідача  (в режимі відеоконференції) 	  Верешко І.Г.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ГУНП в Чернівецькій області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, - 
В С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 12 квітня 2026 року поліцейським відділення поліції №4 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області Кучіревим А.О. була винесена постанова серії ЕНА №7013745 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП з підстав того, що він у той день, о 19 год. 55 хв., в с. Горбова по вул. Іллі Замфіра, 14, Чернівецького району Чернівецької області, керував автомобілем марки «NISSAN ALMERA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, однак не був пристебнутий ременем безпеки під час руху. Окрім того, в нього як водія був відсутній поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відтак. Ним допущено порушення п.п. 2.3.в. та 2.1.ґ. Правил дорожнього руху (далі - Правила), 
Вважає, що постанова не відповідає вимогам закону та обставинам справи, оскільки він був пристебнутий ременем безпеки. На момент коли до нього підійшли працівники поліції, автомобіль не знаходився у русі. З посиланням на відсутність доказів на підтвердження факту вчинення ним правопорушення, просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №7013745 за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штраф в розмірі 510 грн.
Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 15 травня 2026 року було відкрито провадження по справі яку призначено до судового розгляду. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали та позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу.
У встановлений судом строк відповідачем надіслано суду відзив, за яким останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що працівники поліції діяли у межах своїх службових повноважень згідно із Законом України «Про Національну поліцію». Підставою для зупинки автомобіля позивача стало те, що останній керував транспортним засобом з порушенням вимог п.п. 2.3. «в» Правил дорожнього руху України, а саме, не був пристебнутий ременем безпеки, що підтверджується диском з відеозаписом боді-камери поліцейського № ID 556680. Вважає, що поліцейським правомірно було винесено постанову, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, яка за формою та змістом відповідає вимогам КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі – Інструкція).
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також додав, що 12 квітня 2026 року разом зі своїм шваґром ОСОБА_2 перебували у належному йому автомобілі марки «Nissan Almera», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на узбіччі дороги, де вони чекали на племінника. Оскільки племінник подзвонив та повідомив, що за декілька хвилин прийде, маючи намір рушити з місця, він пристебнув ремінь безпеки, однак рух не розпочав. У цей час, позаду їх автомобіля, зупинився службовий автомобіль поліції, з якого вийшов працівник поліції, підійшов до автомобіля зі сторони водія та пред`явив вимогу пред`явити документи на транспортний засіб та посвідчення водія. На вимогу поліцейського він пред`явив документи. Водночас, поліцейський повідомив про порушення правил користування ременем безпеки, попри те, що він був пристебнутий. Вважає оскаржувану постанову необґрунтованою, яку просив скасувати.
Представник позивача, Онофрей І.К. просив суд задовольнити вимоги позивача з підстав наведених у позивній заяві.
Представник відповідача Верешко І.Г. проти задоволення позову заперечував.
У своєму поясненні послався на обставини викладені у запереченні. Вважає, що оскільки позивач порушив правила користування ременем безпеки під час керування автомобілем обставини які останнім не було спростовано під час винесення оскаржуваної постанови, то відсутні підстави для її скасування.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі встановив наступне.
Судом встановлено, що 12 квітня 2026 року поліцейським відділення поліції №4 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області Кучіревим А.О. було винесено постанову серії ЕНА №7013745 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП з накладання штрафу в розмірі 510 грн.
За змістом означеної постанови, ОСОБА_1 12 квітня 2026 року о 19:55 год., в с. Горбова по вул. Іллі Замфіра, 14, Чернівецького району Чернівецької області, керував автомобілем марки «NISSAN ALMERA» реєстраційний номер, обладнаний засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки під час руху у транспортному засобі, та під час перевірки документів, встановлено, що у водія відсутній поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.3.в. та 2.1.ґ. Правил дорожнього руху України.
Такі дії ОСОБА_1 отримали правову кваліфікацію за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП(.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (статті 41, 53 Закону України «Про дорожній рух»).
Відповідно до ч. 2 ст. 16, ч.1 ст.18 Закону України «Про дорожній рух» під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, водій і пасажири зобов`язані бути пристебнутими.
Пунктом 2.3 «в» Правил дорожнього руху передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
За порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами особи несуть адміністративну відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до вимог статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 5 статті 121 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за №1408/27853, затверджено Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, згідно з п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також за приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За приписами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими, зокрема, у постановах від 26.04.2018 у справі № 338/1/17, від 25.06.2020 у справі № 607/1068/17, від 07.02.2019 у справі № 161/11151/17, від 15.10.2020 у справі № 640/8540/19, від 12.06.2020 у справі № 805/3899/17-а.
Позивач у позовній заяві та в судовому засіданні зазначає, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, так як на момент коли автомобіль знаходився на узбіччя дороги де чекав на племінника, після того як йому повідомили про місце, де слід забрати останнього, він завів двигун та пристебнувся ременем безпеки. Однак, рух автомобіля не розпочав. 
Відповідачем до відзиву на позовну заяву на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення надано відеозапис із нагрудної камери працівників поліції.
Вказаним відеозаписом не зафіксовано безпосередньо рух транспортного засобу, за кермом якого знаходився позивач. Окрім того, позивач був пристебнутим ременем безпеки.
У даному випадку суд приймає у якості належного та допустимого доказу саме відео файли з фіксацією обставин події, за наслідками якого щодо позивача було винесену оскаржувану постанову.
За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що наданий відповідачем доказ, а саме відеозапис, беззаперечно не підтверджує факт відсутності чи наявності пристебнутого ременя безпеки позивача під час керування транспортного засобу, що слугувало підставою для винесення спірної постанови. Інших належних і допустимих доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23- рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, і однією із таких презумпцій є закріплена в статті 62 Конституції України презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Як зазначено у пункті 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/13 52/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За наведених вище обставин, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваної постанови, та факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення, то відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням вищенаведеного, постанова серії ЕНА №7013745 від 12 квітня 2026 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі - закриттю.
Слід також зазначити, що вирішуючи питання про відкриття провадження, судом було встановлено, що позивач оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2026 року отримав у день винесення. 
З огляду на обставини на яких послався позивач у своїй позовній заяві, оцінивши докази на підтвердження пропуску строку звернення до суду щодо оскарження оспорюваної постанови, суд прийшов до висновку про поважність пропуску позивачем строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення у зв`язку із чим поновив позивачу строк звернення до суду із вказаним позовом.
Тому, підстав для залишення позову позивача без розгляду відсутні. 
Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 222, 245, 251, 252 КУпАП, суд, -
У Х В А Л И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити. 
Визнити протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №7013745 від 12.04.2026 року винесену поліцейським відділення поліції №4 (м. Герца) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області Кучіревим А.О. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10-и днів з дня його проголошення.
Повне судове рішення складено та підписано «20» липня 2026 року.

Суддя: