Справа №639/7589/26
Провадження № 3/639/1336/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року суддя Новобаварського районного суду міста Харкова Васильєва Н.М., за участю особи, відносно якої складено протокол – ОСОБА_1 , захисника – Ступіна В.В., потерпілого – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого головним державним виконавцем у Холодногірсько-Новобаварському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові СМУМЮ, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення 27.07.2026 року о 17-30 год. за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 1, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen E-Golf д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним за кермом, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_2 , який перетинав проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу, внаслідок чого здійснив на нього наїзд. В результаті ДТП потерпілому ОСОБА_2 були завдані матеріальні збитки, після чого залишив місце ДТП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 (б), 10.1, 18.1, 2.10(а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП не визнав, пояснив суду, що дійсно 27.07.2026 року приблизно о 17:30 год. він рухався на технічно справному автомобілі Volkswagen E-Golf д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Конторській у м. Харкові в напрямку вул. Полтавський шлях. На перехресті вищевказаних вулиць, виконуючи вимоги знаку «Дати дорогу» він зупинився на пішохідному переході, оскільки був обмежений огляд автомобілів, які рухались по головній дорозі. Побачивши можливість безперешкодно повернути праворуч, він розпочав свій рух. Під час здійснення маневру він помітив перед своїм автомобілем потерпілого ОСОБА_2 , який швидко переходив вказане перехрестя, внаслідок чого він різко загальмував. Між ними виник короткий словесний конфлікт, після чого він поїхав з місця події.
Зазначив, що жодних пунктів ПДР України він не порушував, дорожньо-транспортної пригоди між ним та потерпілим не було, оскільки у потерпілого відсутні будь-які тілесні ушкодження, жодній стороні не були завдані матеріальні збитки. 
Просив закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Представник ОСОБА_1 – адвокат Ступін В.В. підтримав пояснення ОСОБА_1 , також просив закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_2 повідомив суду, що 27.07.2026 року приблизно о 17:30 год. він йшов по вул. Полтавський шлях у м. Харкові у напрямку «Холодної гори». Підійшовши до перехрестя з вул. Конторська, він побачив, що автомобіль Volkswagen E-Golf д.н.з. НОМЕР_1 стоїть на пішохідному переході, пропускає транспортні засоби, які рухаються по головній дорозі. Оскільки автомобіль перекривав лише половину пішохідного переходу та стояв у нерухомому стані, він розпочав свій рух. Проходячи перед автомобілем, останній несподівано розпочав рух та здійснив удар в область його лівої гомілки під коліном. Після наїзду він швидко відійшов в сторону, між ним та водієм виник словесний конфлікт, після чого останній поїхав з місця події.
Зазначив, що в діях ОСОБА_1 були порушення ПДР України, оскільки він здійснив на нього наїзд на пішохідному переході. Бригаду швидкої допомоги він не викликав, до лікарні не звертався, оскільки на той момент не відчував болі в нозі. Внаслідок ДТП йому були завдані матеріальні збитки у вигляді пошкодження штанів на лівій нозі. Просив винести законне рішення по справі. 
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні матеріали справи про адміністративне правопорушення та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити у судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне судове рішення.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
За правилами ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за використанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Виходячи з аналізу вказаних норм КУпАП при вирішенні питання щодо наявності законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, протокол розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновків експертів, речовими доказами, фотоматеріалами, тощо), та не може виступати єдиним доказом скоєння проступку.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно зі змістом ст. 124 КУпАП, вона передбачає відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Об`єктивна сторона цього правопорушення виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
При цьому, КУпАП чітко визначає форму і основні елементи змісту протоколу про адміністративні правопорушення. Зокрема в протоколі повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, дані про свідків і потерпілих, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, це обов`язково повинно бути зазначено в протоколі.
Відповідно до п. 2.3 (б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху..
Пунктом 18.1 ПДР передбачено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вони не містять жодного належного та допустимого доказу, які дозволили б суду встановити факт спричинення матеріальної шкоди учасникам ДТП.
Судовим розглядом встановлено, що 06.08.2026 р. інспектором УПП в Харківській області Гармашем П.Ю. було складено протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №738653, ЕПР1 №738655 за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП відносно ОСОБА_1 за фактом скоєння ним наїзду на пішохода ОСОБА_2 , який переходив дорогу по нерегульованому пішоходному переходу. В результаті ДТП потерпілому ОСОБА_2 були завдані матеріальні збитки, після чого ОСОБА_1 залишив місце ДТП.
Додатками до протоколу зазначено: схема ДТП від 27.07.2026 року, письмові пояснення потерпілого ОСОБА_2 від 27.07.2026 року та 06.08.2026 року, відеозаписи з місця події та рапорти інспекторів УПП в Харківській області.
Так, у наявній схемі з місця ДТП від 27.07.2026 року, яка була складена лише на підставі показів потерпілого ОСОБА_2 , відображені та зафіксовані об`єкти про обставини дорожньої пригоди (ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, та інше), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі. При цьому будь-яких пошкоджень автомобіля Volkswagen E-Golf д.н.з. НОМЕР_1 , отримання потерпілим ОСОБА_2 будь-яких тілесних ушкоджень або матеріальної шкоди зафіксовано не було. 
В матеріалах справи також відсутній акт огляду автомобіля Volkswagen E-Golf д.н.з. НОМЕР_1 на предмет наявних на ньому будь-яких пошкоджень.
З наявних відеозаписів з місця події вбачається, що 27.07.2026 року приблизно о 17:30 год. автомобіль Volkswagen E-Golf д.н.з. НОМЕР_1 під`їжджає зі сторони вул. Конторської до перехрестя вул. Полтавський шлях та вул. Конторська у м. Харкові, зупиняється на пішохідному переході. Надалі автомобіль починає рух, різко зупиняється та через декілька секунд знову починає рух, повертає праворуч та залишає місце події.
Встановити будь-які інші фактичні обставини цієї дорожньо-транспортної ситуації з відеозаписів не вбачається можливим через значну відстань між місцем події та розташуванням камери зовнішнього відео спостереження. 
Суд відноситься критично до тверджень потерпілого ОСОБА_2 про те, що внаслідок ДТП він отримав матеріальні збитки у вигляді пошкодження штанів на лівій нозі, оскільки будь-яких доказів, які б прямо підтверджували, що потерпілий перебував саме у цих штанах, ушкодження потерпілому було завдано шляхом наїзду транспортного засобу на нього, уповноваженим органом, яким складено протокол, суду не надано, таких доказів не надано потерпілим і під час судового розгляду.
Разом з цим, у справі також відсутні докази, які б свідчили про завдання шкоди життю або здоров`ю потерпілого, відомості про встановлений діагноз, тяжкість тілесних ушкоджень та причинно-наслідковий зв`язок між ними та ДТП. Сам потерпілий ОСОБА_2 у своїх показах зазначив, що він бригаду швидкої допомоги не викликав, до лікарні не звертався.
Зафіксовані на фотографіях ушкодження лівої гомілки потерпілого за відсутності будь-яких медичних документів про наявність травм внаслідок ДТП, ці обставини також не спростовують.
Отже, враховуючи той факт, що поліцейськими належним чином не встановлено наявності будь-яких матеріальних збитків чи тілесних ушкоджень по даному адміністративному матеріалу, суд вважає, що пояснення ОСОБА_1 , надані ним в судовому засіданні, є достовірними та послідовними, не суперечать матеріалам справи та дослідженим у судовому засіданні доказам.
Відповідно до вимог ст.ст. 9, 33, 245, 252 КУпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до вимог ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю: за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП приймає рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Разом з цим, статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.
За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Натомість, в судовому засіданні було встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку, що в його діях відсутній і склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП, як похідного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 122-4, 124, 247 ч.1 п.1, 251, 279, 280, 283, 284 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП – закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Новобаварський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя   Н.М. Васильєва