ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року | Справа №160/9773/26
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горбалінського В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (49619, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 21А, код ЄДРПОУ 43315529) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
УСТАНОВИВ:
17.04.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо невирішення порушених питань у скарзі ОСОБА_1 від 13.02.2026 року, поданої відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян»;
- зобов`язати Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 13.02.2026 року із вирішенням порушених у ній питань відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач не розглянув скаргу в межах її предмета, що є грубим порушенням вимог Закону України «Про звернення громадян».
На думку позивача, обов`язок відповідача полягав у тому, щоб встановити, чи мав місце фактичний доступ до державних реєстрів у період госпіталізації, з`ясувати, ким саме здійснювався цей доступ, перевірити, чи дотримувались вимоги щодо персонального використання засобів доступу, оцінити, чи відповідають встановлені обставини вимогам законодавства про нотаріат і державну реєстрацію. Проте такі дії, на переконання позивача, відповідачем здійснені не були.
21.04.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Витребувано у Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України:
- копію скарги ОСОБА_1 від 13.02.2026 року та всіх документів, що були подані ОСОБА_1 до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України;
- копію відповіді Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на скаргу ОСОБА_1 від 13.02.2026 року та документів, що стали підставою для надання вказаної відповіді.
07.05.2026 року на адресу суду від Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що Міжрегіональним управлінням скаргу позивача від 13.02.2026 (вх. № Б-685-08 від 16.02.2026) розглянуто у відповідності до вимог статті 19 Закону України «Про звернення громадян», з урахуванням вимог Закону України «Про нотаріат», Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 № 357/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 лютого 2014 р. за № 298/25075, Положення про вимоги до робочого місця (контори) приватного нотаріуса та здійснення контролю за організацією нотаріальної діяльності, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.03.2011 № 888/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 березня 2011 р. за № 406/19144. 
12.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду в задоволенні клопотання Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про розгляд справи в порядку загального позовного провадження – відмовлено. 
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 здійснює приватну нотаріальну діяльність з вересня 2012 року на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 8480, виданого Міністерством юстиції України 27 березня 2011 року.
16.02.2026 року за вх. № Б-685-08 до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшло звернення ОСОБА_1 від 13.02.2026 року, в якому заявник просив:
- провести позапланову перевірку нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Буліч Наталії Володимирівни вимогам Закону України «Про нотаріат» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, але не виключно у період з 17.11.2025 по 25.11.2025 року;
- під час проведення перевірки здійснити фактичний огляд робочого місця нотаріуса та встановити відповідність робочого місця встановленим вимогам, умови організації нотаріальної діяльності, можливість належного здійснення прийому громадян і вчинення нотаріальних дій;
- перевірити обставини здійснення нотаріальної діяльності у період перебування нотаріуса на стаціонарному лікуванні в період з 17.11.2025 по 25.11.2025 року, у тому числі шляхом витребування та дослідження: журналів доступу до державних реєстрів; даних щодо часу входу до державних реєстрів; IP-адрес, з яких здійснювався доступ; відомостей про використання електронного підпису нотаріуса; журналів обліку нотаріальних дій; інформації про місце вчинення нотаріальних дій та відповідність цього місця вимогам законодавства; інших документів і технічних даних, що дозволяють встановити фактичні умови здійснення нотаріальної діяльності у зазначений період.
17.02.2026 року Дніпровським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України за вих. № 4994/08.6-22 направлено лист приватному нотаріусу Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Наталі Буліч про витребування пояснень щодо питань, викладених у зверненні від 13.02.2026 року, та копій документів, що стосуються звернення. 
Приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Наталією Буліч надано до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України пояснення від 19.02.2026 № 36/01-16 та пояснення від 19.02.2026 секретаря приватного нотаріуса Наталії Буліч - Розалії Шарій. 
23.02.2026 року за № 38/01-16 до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшло звернення ОСОБА_2 щодо недопустимості поширення інформації та документів, що стосуються діяльності приватного нотаріуса.
24.02.2026 року за № 40/01-16 приватним нотаріусом Буліч Н.В. повторно надано пояснення до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо питань, викладених у зверненні від 13.02.2026 року. 
13.03.2026 року за вих. № 7950/08.6-24 Дніпровським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України направлено ОСОБА_1 лист – повідомлення про те, що 16.03.2026 о 10:00 год відбудеться розгляд звернень за вх.№ Б-685-08 від 16.02.2026, № Б-685-08/1 від 18.02.2026 щодо проведення позапланової перевірки діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2 та повідомлено про право на ознайомлення з матеріалами перевірки тих документів, які не містять відомостей, що становлять нотаріальну таємницю. 
13.03.2026 року до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява ОСОБА_1 за вх. № Б-1128-08.6 про ознайомлення за матеріалами справи за скаргою. 
16.03.2026 року за вих.№ 8136/08.6-25 ОСОБА_1 надано відповідь щодо результатів розгляду звернення ОСОБА_1 від 13.02.2026. 
Втім, позивач не погоджуючись із результатами розгляду його звернення від 13.02.2026, звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» (далі- Закон № 3425-XII) визначено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
На нотаріусів, які працюють у державних нотаріальних конторах або займаються приватною нотаріальною діяльністю, законом може бути покладено вчинення інших дій, відмінних від нотаріальних, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Згідно зі ст. 2-1 Закону України №3425-XII державне регулювання нотаріальної діяльності полягає у встановленні умов допуску громадян до здійснення нотаріальної діяльності, порядку зупинення і припинення приватної нотаріальної діяльності, анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю; здійсненні контролю за організацією нотаріату, проведенням перевірок організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні органів та осіб, які вчиняють нотаріальні дії, здійснюють контроль за організацією нотаріату, проводять перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства; визначенні ставок державного мита, яке справляється державними нотаріусами; встановленні переліку додаткових послуг правового і технічного характеру, які не пов`язані із вчинюваними нотаріальними діями, та встановленні розмірів плати за їх надання державними нотаріусами; встановленні правил професійної етики нотаріусів.
Контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.
Відповідно до ст. 33 Закону України №3425-XII Міністерство юстиції України, його територіальні органи проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період. Проведення повторної перевірки з тих питань, які вже були предметом перевірки, не допускається, крім перевірки за зверненням фізичної чи юридичної особи в межах предмета звернення та відповідно до повноважень Міністерства юстиції України, його територіальних органів.
Порядок проведення перевірки організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства затверджується Міністерством юстиції України.
Наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 №357/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.02.2014 за № 298/25075 затверджено Порядок проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства (далі - Порядок №357/5), який визначає механізм здійснення Міністерством юстиції України (далі - Міністерство юстиції), територіальним органом Міністерства юстиції перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства.
Відповідно до п.2 наведеного Порядку, перевірка - планова або позапланова перевірка, під час якої перевіряється робота державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса за відповідний період; позапланова перевірка - не запланована Міністерством юстиції, територіальним органом Міністерства юстиції комплексна, цільова або контрольна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства, а також перевірка за зверненнями фізичних і юридичних осіб.
Згідно з п.6 наведеного Порядку, проведення перевірки організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства здійснюється уповноваженими представниками Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції, діяльність яких безпосередньо пов`язана з контролем за організацією нотаріату і нотаріальної діяльності в Україні.
Пунктами 13-15 вказаного Порядку передбачено, що позапланова комплексна, цільова або контрольна перевірка державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса проводиться за результатами попередньої перевірки або за дорученням Міністерства юстиції чи територіального органу Міністерства юстиції.
За наслідками такої перевірки комісія складає довідку про результати проведеної перевірки з висновками.
Перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.
У разі необхідності за дорученням Міністра юстиції може проводитися позапланова перевірка в загальному порядку проведення перевірок, визначеному цим Порядком.
Позапланова перевірка проводиться як за період, що вже підлягав плановій комплексній перевірці, так і за період, що не підлягав такій перевірці.
За наслідками такої перевірки комісія складає довідку про результати проведеної перевірки з висновками.
Відповідно до п. 37-41 Порядку №357/5 завідувач державної нотаріальної контори, завідувач державного нотаріального архіву, приватний нотаріус, діяльність яких перевірялась, мають право письмово викласти свої заперечення або пояснення щодо висновків комісії.
Заперечення або пояснення завідувача державної нотаріальної контори, завідувача державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса, діяльність яких перевірялась, надаються комісії та розглядаються разом з довідкою про проведену перевірку та іншими матеріалами перевірки.
Один примірник довідки за результатами перевірки подається начальнику головного управління юстиції, який приймає рішення про способи реалізації висновків та пропозицій за результатами комплексної, цільової, контрольної перевірки, а другий примірник отримує приватний нотаріус, діяльність якого перевірялась.
За результатами перевірки державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса, на підставі висновків комісії Міністерство юстиції, територіальний орган Міністерства юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок.
Копія наказу направляється до виконання державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіву, приватному нотаріусу для врахування пропозицій комісії впродовж п`яти робочих днів з дня ознайомлення з довідкою про результати проведеної перевірки та долучається до відповідного наряду державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, а також до реєстраційної справи приватного нотаріуса.
Після прийняття рішення Міністром юстиції другий примірник довідки за результатами перевірки направляється начальнику відповідного територіального органу Міністерства юстиції для здійснення контролю щодо реалізації територіальним органом Міністерства юстиції, державною нотаріальною конторою, державним нотаріальним архівом, приватним нотаріусом прийнятих рішень та рекомендацій стосовно усунення виявлених недоліків та порушень.
Строк, який надається державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіву, приватному нотаріусу для усунення виявлених під час перевірки порушень та помилок, визначається у кожному випадку окремо, але не більше одного місяця з дня отримання наказу.
Після закінчення строку, установленого для усунення порушень та помилок, завідувач державної нотаріальної контори, завідувач державного нотаріального архіву, приватний нотаріус, діяльність яких перевірялась, зобов`язані письмово повідомити про заходи, які були вжиті ними для усунення цих порушень і помилок, та надати письмові пояснення, якщо виявлені порушення та помилки усунути неможливо.
Пунктом 43 Порядку №357/5 передбачено, якщо порушення, виявлені під час проведеної перевірки, не усунуті у наданий для цього строк чи не можуть бути усунуті або якщо державною нотаріальною конторою, державним нотаріальним архівом, державним чи приватним нотаріусом ігноруються висновки за результатами перевірки чи не виконуються рішення, прийняті за її наслідками, Міністерство юстиції, територіальний орган Міністерства юстиції приймають рішення про застосування до цих осіб заходів реагування, передбачених чинним законодавством.
Отже, наведеними положеннями законодавства встановлено відповідний алгоритм дій щодо здійснення перевірки за зверненнями фізичних осіб стосовно діяльності нотаріусів, результатом вчинення яких є прийняття відповідних рішень.
Будь-яких винятків щодо вчинення необхідних дій, прийняття рішень, які мають наслідком проведення перевірки та оформлення її результатів, наведені норми не містять.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №640/7645/20 та від 23.05.2019 у справі №804/243/18, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
У постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі № 826/13000/18 зазначено, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій проведення такої перевірки із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.
Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.
Верховний Суд у цій постанові також вказав, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.
Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права.
Суд зауважує, що відповідно до наведених вище норм та правових позицій Верховного Суду, по-перше - перевірка за зверненнями, зокрема фізичних осіб проводиться у межах 1) предмета звернення та 2) повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування, зокрема, від приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.
У разі необхідності за дорученням Міністра юстиції може проводитися позапланова перевірка в загальному порядку проведення перевірок, визначеному цим Порядком.
З викладеного, суд робить висновок, що:
- перевірка за зверненням фізичної особи проводиться у межах 1) предмета звернення та 2) повноважень уповноваженого органу Міністерства юстиції, тобто відповідач не має права досліджувати, ті питання у зверненні, які не відносяться до його повноважень;
- перевірка за зверненням фізичної особи проводиться шляхом витребування від приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса.
Суд зауважує, що виїзд за місцезнаходженням робочого місця приватного нотаріуса є альтернативним та необов`язковим засобом перевірки за зверненням фізичної особи.
При цьому, суд акцентує увагу на тому, що проведення позапланової перевірки в загальному порядку проведення перевірок за зверненням фізичної особи проводиться лише у разі необхідності та виключно за дорученням Міністра юстиції.
Суд зауважує, що згідно із пункту 14 Порядку № 357/5 перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.
Таким чином, пункт 14 Порядку № 357/5 встановлює порядок проведення перевірки приватних нотаріусів за зверненнями фізичних та юридичних осіб, а саме: шляхом витребування від приватного нотаріуса документів. Однак пункт 14 Порядку № 357/5 не відміняє обов`язку відповідача скласти за наслідками такої перевірки довідку про результати проведеної перевірки із зазначенням оцінки роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса та з викладеними у ній висновками і рекомендаціями; не відміняє обов`язку відповідача видати наказ, яким визначити склад комісії, яка буде перевіряти діяльність приватного нотаріуса.
Будь-яких виключень або обмежень щодо вчинення необхідних дій, прийняття рішень, які є підставою для проведення перевірки за звернення фізичної особи, а також оформлення результатів її проведення за наслідком перевірки діяльності приватного нотаріуса, указаний Порядок №357/5 не містить.
Згідно пунктів 48-50 постанови Верховного Суду від 31.07.2018 року у справі №815/2176/17 «п. 48…перевірка за зверненнями фізичних осіб є різновидом позапланової перевірки, під час якої перевіряється робота державної нотаріальної контори у межах предмета звернення.
п.49 За результатами перевірки державної нотаріальної контори, на підставі висновків комісії Міністерство юстиції, головне управління юстиції видає наказ, у якому встановлюється строк для усунення виявлених порушень та помилок. І лише якщо порушення, виявлені під час проведеної перевірки, не усунуті у наданий для цього строк чи не можуть бути усунуті або якщо державною нотаріальною конторою, державним нотаріусом ігноруються висновки за результатами перевірки чи не виконуються рішення, прийняті за її наслідками, Міністерство юстиції, головне управління юстиції приймають рішення про застосування до цих осіб заходів реагування, передбачених чинним законодавством.
п.50. Наведені законодавчі приписи розповсюджуються і на процедуру розгляду скарги фізичної особи за " " щодо організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства».
У постанові Верховного Суду від 18.11.2019 року у справі № 821/288/17 вказано, що законодавець покладає на відповідача обов`язок перевіряти звернення юридичних осіб та громадян в межах предмета звернення та в межах своїх повноважень, при цьому така перевірка повинна здійснюватися в порядок та спосіб передбачений Порядком №357/5. Отже, при отриманні звернення фізичної особи відповідним органом Міністерства юстиції України в межах звернення громадянина та в межах своєї компетенції проводиться позапланова перевірки для проведення якої утворюється комісія. Персональний склад такої комісії, її голова, термін проведення перевірки приватного нотаріуса затверджуються наказом головного управління юстиції.
Аналогічна правова позиція викладена також і у постановах Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі №826/26684/15, від 30 червня 2021 року у справі №160/6235/20 та у справах № 826/8223/15, від 12 червня 2020 року у справі № 580/481/19 та від 08 липня 2020 року №П/811/937/17.
Судом встановлено, що 26.02.2026 року Комісією Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України складено Довідку про результати планової комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_2 , дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за період з 24.11.2023 по 19.02.2026.
Зі змісту підпункту 7 пункту 1.20 Довідки судом встановлено, що під час проведення планової комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталі Володимирівни, дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за період з 24.11.2023 по 19.02.2026 встановлено фактичні обставини здійснення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталі Володимирівни у період з 17.11.2025 по 25.11.2025.
Так, зі змісту довідки вбачається, що при вчиненні нотаріальних дій приватним нотаріусом Буліч Н.В. у період з 17.11.2025 по 25.11.2025: - встановлено осіб, що звернулись за вчиненням нотаріальних дій, за документами, передбаченими Законом (зокрема, за поданими паспортами громадянина України), їх волевиявлення та дійсні наміри; перевірено обсяг їх цивільної дієздатності, а також повноваження представників, копії документів долучено до матеріалів відповідних справ приватного нотаріуса; - витребувано від осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальних дій, документи, що підтверджують право власності на майно, що відчужується, та державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують; заяви від імені фізичних осіб - сторін посвідчених договорів (при посвідченні договорів відчуження); - отримано шляхом безпосереднього доступу відомості з Єдиних та державних реєстрів, які необхідні для вчинення нотаріальних дій; - на виконання вимог п. 4, 5 глави 8 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі – Порядок) проведено перевірку справжності кожного аркуша поданих документів, тексти яких викладено на спеціальних бланках нотаріальних документів, за допомогою Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, згідно з Порядком ведення Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 04.11.2009 № 2053/5, про що свідчать долучені до примірників договорів відповідні інформаційні довідки; - перевірено факт застосування до осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальних дій, санкцій відповідних видів, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», рішення про застосування яких прийняте РНБОУ та введено в дію указом Президента України, про що зазначено у тексті відповідних договорів та про що свідчать копії долучених до матеріалів справ проведених перевірок; - з урахуванням вимог ст. 4, частини першої ст. 5, частини першої ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», приватним нотаріусом Буліч Н.В. одночасно з вчиненням відповідних нотаріальних дій проведено державну реєстрацію прав на нерухоме майно, про що до примірників договорів долучено витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
З аналізу матеріалів справ також вбачається, що відповідні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі довіреностей, Спадковому реєстрі приватним нотаріусом Буліч Н.В. здійснювалося в робочий час, згідно з графіком роботи приватного нотаріуса, який визначений наказом приватного нотаріуса Буліч Н.В. від 20.12.2024 № 1/01-04. 
При цьому, пунктом 3 вказаного наказу передбачено можливість вчинення нотаріальних дій в поза робочий час за попередньою домовленістю з особами, які звернулися за вчиненням нотаріальних дій.
Відтак, за вказаним питанням у Довідці зроблено висновок, що під час перевірки документів, зокрема посвідчених приватним нотаріусом у період, зазначений у скарзі ОСОБА_1 , обставини, викладені останнім у своєму зверненні не знайшли свого підтвердження.
Більш того, у Довідці зроблено наступні висновками, а саме, Комісія згідно з результатами перевірки приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Н.В. визначила загальну оцінку роботи приватного нотаріуса як «задовільно». 
Комісією встановлено, що приватний нотаріус володіє інформацією про зміни у чинному законодавстві, достатньою для вчинення нотаріальних дій, враховує у роботі узагальнення та рекомендації, розроблені управлінням юстиції. 
За результатами проведеної перевірки комісією зроблено висновок, що нотаріусом, в цілому, забезпечується виконання основних принципів нотаріальної діяльності щодо обов?язку сприяти громадянам, підприємствам, установам, організаціям у здійсненні їх прав та законних інтересів, що відповідає вимогам Правил професійної етики нотаріусів України. Проаналізувавши виявлені недоліки та порушення у діяльності приватного нотаріуса, комісія дійшла висновку, що приватний нотаріус, в основному, дотримується вимог законодавства, яке регулює організацію нотаріальної діяльності, порядок вчинення нотаріальних дій та правил ведення нотаріального діловодства. 
Виявлені недоліки та помилки, в основному, носять системний характер і викликані неуважністю нотаріуса до встановлених вимог. 
Приватний нотаріус не допускав порушень вимог Порядку та Правил, які були виявлені під час попередньої перевірки, що свідчить про належне виконання нею пропозицій та висновків за її наслідками.
Таким чином, враховуючи викладене, судом доходить висновку, що відповідачем виконано свій обов`язок щодо перевірки звернення юридичних та фізичних осіб в межах предмета звернення та в межах своїх повноважень, в порядок та спосіб передбачений Порядком №357/5. 
Суд вказує, що при отриманні звернення фізичної особи ОСОБА_1 відповідачем проведено відповідну перевірку, що підтверджується тим, що 26.02.2026 року Комісією Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України складено Довідку про результати планової комплексної перевірки організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Буліч Наталі Володимирівни, дотримання нею порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за період з 24.11.2023 по 19.02.2026.
При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на відсутність дослідження відповідачем окремих питань, з огляду на викладене вище.
Водночас, суд також звертає увагу і на наступне.
Як встановлено судом, позивач звернувся до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в межах Закону України «Про звернення громадян», а тому суд зазначає і про таке.
Статтею 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-XII (далі - Закон №2657-XII) встановлено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Положеннями статті 9 Закону № 2657-XII обумовлено, що всі громадяни України, юридичні особи і державні органи мають право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення та зберігання відомостей, необхідних їм для реалізації ними своїх прав, свобод і законних інтересів, здійснення завдань і функцій.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96 (далі - Закон №393/96-ВР).
Частиною 1 статті 1 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом статті 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - це звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
У відповідності до ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Згідно з положеннями частин 1, 4, 6 та 7 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення може бути усним чи письмовим.
У відповідності до ч. 1 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Частинами 1, 3 та 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.
Згідно статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.
Пунктом 1 Указу Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» від 07.02.2008 №109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов`язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України «Про звернення громадян», упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз`яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з`ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків щодо розгляду звернень громадян.
Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.
Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.
Частиною 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Отже, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заява позивача розглянута у встановлені строки, позивача завчасно повідомлено про розгляд його звернення та надано відповідь на таке звернення листом від 16.03.2026 року за вих.№ 8136/08.6-25 (щодо результатів розгляду звернення ОСОБА_1 від 13.02.2026).
Вказані обставини не заперечуються позивачем.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Отже, інші доводи сторін не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку відмову у задоволенні позовної заяви.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (49619, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 21А, код ЄДРПОУ 43315529) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський