ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

21 травня 2026 року	Справа № 160/5189/26 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді – Савченка А.В.
при секретарі судового засідання – Коростильові П.О.
за участю: 
представника позивача – Дейчман Т.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про скасування арешту, 
установив: 
04 березня 2026 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції М. Дніпропетровська бн від 12.01.2001 року при примусовому виконанні виконавчого листа №1-597, виданого 29.09. 2000 року відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про конфіскацію майна ОСОБА_1 , а саме: 113 частини квартири АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 27.03.2026р. відкрито провадження у цій справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 р. вказаний позов залишено без руху. Встановлено позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, а саме: надати належним чином завірені копії додатків, доданих до позовної заяви для суду та відповідача.
На виконання ухвали суду від 16.04.2026 р., позивачем 22.04.2026 р. усунуті означені недоліки.
Ухвалою від 14.05.2026 суд вирішив продовжити розгляд справи №160/5189/26.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність та допустимість доказів, суд зазначає таке. 
Суд встановив, що згідно вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2000 року у справі 1-5972000 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 була засуджена за ч. 2 ст. 229-1 КК України до шести років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна ( копія додається).
Постановою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 01 березня 2004 року засуджена ОСОБА_1 звільнена умовно - достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 01 рік 10 місяців 20 днів.
Відповідно до постанови Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська від 12.01.2001 року при примусовому виконанні виконавчого листа 1-597, виданого 29.09. 2000 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію всього належного на праві особистої власності майна, накладено арешт на 1\3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Вказаний об?єкт нерухомості належить на праві часткової приватної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.08.1993 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів за розпорядженням Nє Ж-2473 від 18.08.1993 р.
17 січня 2001 року складений акт опису і арешту майна державним виконавцем Соголаєвою HI. відділу державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції при примусовому виконанні 29.09.2000 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна засудженої ОСОБА_1 на користь держави.
У вказаному акті зазначається, що описано і накладений арешт на 113 частину кв. АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.08.1993 року виконкомом Дніпропетровської міської ради народних депутатів за розпорядженням Nє Ж-2473 від 18.08.1993р.
Відповідно до інформації за Nє 465061078 від 20.02.2026 р. щодо відомостей з єдиного державного Реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна зареєстрований арешт (архівний запис) 12.04.2007 року за Nє 4788489 реєстратором: Перша дніпровська державна нотаріальна контора на підставі обтяження - постанова бн 12.01.2001 р. Перша дніпропетровська держнотконтора, ОГИС Жовтневого району м. Дніпропетровська, об?єкт обтяження - квартира, 1\3 частина квартири состав: ціле, добудоване житло за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки Nє 1987, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР в зазначеній квартирі зареєстровані і проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неповнолітні діти позивачки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія додається).
На адвокатський запит від 11.02.2026 р. Соборний районний суд м. Дніпра направив копію постанови про закриття виконавчого провадження від 27 травня 2002 року, де державний виконавець Соголаєва Н.І. Жовтневого відділу районного управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа Nє 1-597, виданого 29.09.2000 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про конфіскацію майна засудженої ОСОБА_1 на користь держави зазначив, що виконавчий лист повертається без виконання на підставі п. 8 розділу І Прикінцевих та перехідних положень Кримінального кодексу України, а виконавче провадження B2-1836 від 16.11.2000 року закривається.
Крім того, на адвокатський запит Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України стосовно виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 (РНОКІП: НОМЕР_1 ), по яму було накладено арешт на 1\3 частину квартири АДРЕСА_1 повідомив таке: Згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 ( РНОКІ: НОМЕР_1 ), по якому на підставі постанови від 12.01.2001 р. було накладено арешт на 13 частину квартири АДРЕСА_1 на виконанні у відділу не перебуває. У відповідності до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року Nє 18295 (зі змінами) строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладання адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Надати будь-яку іншу інформацію стосовно виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ), по яму було накладено арешт на 1 3 частину квартири АДРЕСА_1 не є можливим, виконавчих проваджень та поштового реєстру знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент накладення арешту на майно позивача регламентувались Законом України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV).
Частиною 1 ст. 38 Закону №606-XIV передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Приписами ст. 59 Закону №606-XIV унормовано, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання.
Майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. Копія постанови начальника органу державної виконавчої служби про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту, а про відмову у звільненні майна боржника з-під арешту - боржнику.
За наявності письмового висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або коли витрати, пов`язані із зверненням на нього стягнення, перевищать грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови державного виконавця про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту.
У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.
Зі змісту наведених законодавчих положень вбачається, що арешт з майна знімається у разі закінчення виконавчого провадження (крім певних винятків), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. В інших випадках повернення виконавчого документа законодавчо мотивованих підстав для безумовного зняття арешту з майна боржника не передбачено.
05.10.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).
За приписами ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Водночас, згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Пунктом 6 ч. 3 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Відповідно до вимог ст. 56 Закону №1404-VIII арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Таким чином, арешт майна боржника, як виконавча дія, можливий лише в межах наявного відкритого в порядку та на підставах визначеного Законом №1404-VIII виконавчого провадження з примусового виконання рішення уповноваженого органу.
Приписами ст. 59 Закону №1404-VIII передбачено порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Так, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 59 Закону № 1404-VIII).
Таким чином, судове рішенням про зняття арешту з майна боржника, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття арешту з такого майна постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що відповідач не надав належних і допустимих доказів існування виконавчого провадження, у межах якого 21.10.2008 року накладено арешт за реєстраційним номером обтяження № 8760195, суд дійшов висновку, що підстави накладення арешту та статус позивачки як боржника не підтверджені.
Тому суд не вбачає ні фактичних, ні юридичних підстав для існування обтяження та арешту на майно позивача.
За таких умов подальше збереження арешту є безпідставним та непропорційним обмеженням права власності позивачки.
Оскільки жодних доказів існування зобов`язань позивачки матеріали справи не містять, а відповідач не довів наявності правових підстав для збереження обтяження, суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності щодо незняття арешту та наявність підстав для його скасування.
Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді вимоги про скасування арешту з належного йому нерухомого майна не повною мірою відповідає характеру спірних правовідносин та змісту порушеного права.
Так, із встановлених судом обставин убачається, що арешт на майно позивача було накладено державним виконавцем у межах виконавчого провадження, яке в подальшому було закінчено, а матеріали такого провадження знищено після спливу строку їх зберігання. За таких обставин спір не стосується правомірності прийняття постанови про накладення арешту на момент її винесення, а виник у зв`язку з незняттям арешту після відпадіння правових підстав для подальшого існування відповідного обмеження права власності позивача.
Отже, належним способом судового захисту у спірних правовідносинах є не скасування арешту як такого, а зобов`язання відповідного органу державної виконавчої служби вчинити дії, спрямовані на припинення триваючого порушення права позивача, шляхом зняття арешту з належного йому майна.
Водночас суд враховує, що відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний суд забезпечує ефективний захист порушених прав, свобод та інтересів особи від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому суд не повинен допускати надмірного формалізму при оцінці змісту заявлених позовних вимог, а має виходити із суті спірних правовідносин та характеру порушеного права.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що фактичною метою звернення позивача до суду є усунення існуючого обмеження його права власності, яке зберігається за відсутності відкритого виконавчого провадження та будь-яких правових підстав для подальшого перебування арешту. Тому для забезпечення ефективного судового захисту порушеного права суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, відмовивши у задоволенні вимоги про скасування арешту та, водночас, зобов`язавши відповідача вчинити дії щодо зняття арешту з належного позивачу нерухомого майна, оскільки саме такий спосіб захисту є належним, ефективним та таким, що відповідає характеру спірних правовідносин і забезпечує реальне поновлення порушеного права позивача.
Суд дійшов висновку про наявність підстав зобов`язати Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений згідно з Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції №б/н від 12.01.2001р., внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4788489
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Оскільки позов задоволено частково, при цьому основні вимоги, які обумовили звернення позивача до суду, знайшли своє підтвердження, а відмова в іншій частині позову зумовлена виключно необхідністю визначення належного способу судового захисту та уточнення дати однієї з оскаржуваних постанов, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених судових витрат зі сплати судового збору у повному розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. 241-246, 250 КАС України, суд
вирішив:
Позов - задовольнити частково.
Зобов`язати Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , накладений згідно з Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції №б/н від 12.01.2001р., внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 4788489.
В решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (місто Дніпро, вул.Писаржевського, будинок 1-А, 49005, код ЄДРПОУ 34984523) судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції відповідно до ст.272 КАС України. 
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення відповідно до ч.6 ст.287 КАС України.
Повний текст складено 15.07.2026 р.

Суддя А.В. Савченко