Справа № 168/362/26 | Головуючий у 1 інстанції: Малюта А. В.
Провадження № 22-ц/802/976/26 | Доповідач: Федонюк  С. Ю.

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 14 травня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суд із даним позовом, який обґрунтований тим, що 05 травня 2020 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3607139, згідно з умовами якого відповідачці було надано грошові кошти у розмірі 20000 грн строком на 15 днів. Термін повернення кредиту - 20 травня 2020 року. 
29 липня 2020 року було укладено договір відступлення прав вимоги № 12-БЛД, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТОВ "Кредит-Капітал" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 .
Відповідно до реєстру боржників до договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки згідно з кредитним договором №3607139 від 05 травня 2020 року на суму 35 430 грн. 
Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснює погашення за кредитом, відсотками за користування кредитом, станом на дату подання позову відповідачка має заборгованість у розмірі 35430 грн, з яких: 20 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15430 грн - заборгованість за процентами.
Покликаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, судові витрати в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 8000 грн.
Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 14 травня 2026 року позов задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 3607139 від 05 травня 2020 року в розмірі 35 430 гривень, з яких 20 000 гривень – заборгованість за тілом кредиту, 15 430 гривень – заборгованість за процентами, та судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 662,40 гривень і понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 гривень.
Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що суд першої інстанції належним чином не встановив факт отримання нею кредитних коштів. Вважає, що надана позивачем довідка про видачу їй кредиту не підтверджує волевиявлення позичальника, її підпис та фактичне отримання коштів. Спірна довідка не є фіскальним чеком, не є видатковим касовим ордером, вона містить лише загальні пояснення фінансової компанії щодо внутрішнього порядку видачі кредитів. Зазначає, що позивачем не доведено вимог, до позову не долучено належного доказу отримання кредитних коштів нею, окрім копії кредитного договору, розрахунку заборгованості та розхідного чеку. Також зазначає, що вона категорично заперечує факт отримання кредитних коштів, оскільки жодної готівки не отримувала через касу, тому, вважає, що вимоги позивача є безпідставними та не доведеними. Крім того, нею заперечуються вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позивач зазначає, що матеріали справи містять сукупність взаємопов`язаних письмових доказів, які підтверджують як факт укладення кредитного договору, так і реальне надання кредитних коштів позичальнику. Факт проведення операції з видачі коштів готівкою підтверджується офіційною довідкою ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс». Надана ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» довідка №143/63 не є формальним повідомленням чи документом, який містить виключно загальну інформацію про існування кредитних правовідносин. Вказана довідка містить конкретні відомості щодо окремої фінансової операції, а саме: номер кредитного договору, дату видачі кредитних коштів, суму виданого кредиту — 20 000,00 грн, спосіб видачі коштів, а також номер фіскального чека РРО №230665 та час проведення операції. Таким чином, зміст довідки дозволяє чітко ідентифікувати господарську операцію, її учасників, предмет, суму та дату проведення, що виключає можливість розцінювати її як виключно інформаційний лист без доказового значення. Вказує, що твердження відповідача про необґрунтованість витрат не підтверджені жодними належними доказами чи розрахунками. Заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн вважає належно підтвердженими, співмірними зі складністю справи та обсягом наданих послуг, а тому такі підлягали стягненню у повному обсязі.
Відповідно до вимог частини 13 статті 7, частини 1 статті 368, частини 1 статті 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи з огляду на ціну позову – 35430 грн.
Згідно з частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.
У відповідності до положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Судом установлено, що 05 травня 2020 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №3607139. Згідно з умовами даного договору відповідачці було надано грошові кошти в розмірі 20 000 грн. Кредит надається строком на 15 днів , термін повернення кредиту - 20 травня 2020 року (пункти 1.2-1.5. договору).
Сторони обумовили, що з 1-го по 15-й день позичальник сплачує проценти за кожен день строку користування кредитом у розмірі 0,5200%. У зв`язку з підвищенням ступеню кредитного ризику, за останній день строку користування кредитом позичальник зобов`язується сплатити процент за користування кредитними коштами, що дорівнює 15,00% від суми кредиту, тобто 3000 грн. У випадку неповернення кредиту, а також несплати процентів , у тому числі за підвищений ступінь ризику, в цей строк у повному обсязі позичальник надає згоду на продовження строку користування кредитом на 28 днів та сплачує проценти в розмірі 4,95 % в день. (п.п.1.5 – 1.6. договору).
На дату укладення кредитного договору орієнтовна реальна річна ставка складає 554,80%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 24560 грн. У випадку настання умов, передбачених у п. 1.6 договору, орієнтовна ефективна річна процентна ставка складатиме 1136,06%, орієнтовна загальна вартість кредиту складатиме 37430 грн. (п. 1.11 кредитного договору).
Згідно із розділом 2 кредитного договору сторонами узгоджені загальні умови договору, а саме, умови щодо сплати кредиту, повернення кредиту, тощо (а.с.6-7).
Кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом видачі готівки з каси кредитодавця або шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника після підписання сторонами договору (пункт 2.1. договору).
Згідно із п. 2.2 договору сторони мають право укласти договір також з допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ІТС). У випадку укладення договору за допомогою ІТС кредитор надає позичальнику фінансовий кредит шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника на умовах, визначених цим договором, не пізніше 3 (трьох) робочих (операційних) днів з моменту підписання сторонами цього договору. Підписання договору, що укладається за допомогою ІТС, відбувається електронним підписанням одноразовим ідентифікатором.
Вказаний договір та заявка на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 в паперовій формі підписано відповідачем власноруч, що вбачається з наданих до матеріалів справи копій кредитного договору та заявки.
Вказані обставини відповідачкою ОСОБА_1 жодними доказами не спростовано.
Отже, на підтвердження позовних вимог позивач надав суду кредитний договір № 3607139 від 05 травня 2020 року, заявку на отримання кредиту, довідку ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс» від 02 лютого 2026 року, розрахунок заборгованості ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс», договір про відступлення прав вимоги № 12-БЛД від 29 липня 2020 року, досудову вимогу, установчі документи ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», виписку та витяг з ЄДР АО «Апологет», ордер на надання правничої допомоги, договір про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2025 року № 0107, акт наданих послуг № 1566 від 10 квітня 2026 року, детальний опис наданих послуг від 10 квітня 2026 року, довіреність.
Крім того, у матеріалах справи наявні копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків позичальника, надані під час оформлення кредиту. Наявність цих документів підтверджує проходження процедури ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері надання фінансових послуг та фінансового моніторингу. 
Факт проведення операції з видачі коштів підтверджується офіційною довідкою ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс». У зазначеній довідці містяться конкретні реквізити фінансової операції, а саме: дата видачі кредиту — 05.05.2020 року, сума видачі — 20000 грн, а також номер фіскального чеку РРО — 230675. Додатково зазначено, що кожна операція автоматично відображається в обліково- реєстраційній системі та синхронізується з РРО/ПРРО, що свідчить про належний бухгалтерський та фіскальний облік проведеної операції. Наявність конкретного номера фіскального чеку підтверджує здійснення розрахункової операції у встановленому законом порядку та є доказом реального руху грошових коштів.
Згідно із ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Надана позивачем довідка про видачу кредитних коштів готівкою містить необхідні реквізити, а отже, може вважатися первинним документом і підтверджувати надання позичальнику кредитних коштів.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що спірний кредитний договір був дійсно укладений, кошти кредитодавцем передані позичальниці, виходячи із наданих суду позивачем доказів.
Разом з тим, із доданого розрахунку боргу вбачається, що відповідачка частково погашала борг – двічі сплатила по 1000 грн – 05.06.2020 та 13.06.2020. 
Отже, апеляційним судом відхиляються доводи апеляційної скарги щодо недоведеності факту укладення спірного кредитного договору з причин неотримання позичальницею кредитних коштів.
Позивач також покликався на те, що ОСОБА_1 в повному обсязі свої зобов`язання за даним кредитним договором не виконувала, здійснивши погашення кредиту лише на суму 2000 грн.
За розрахунком позивача станом на 10 квітня 2026 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 35430 грн, яка складається із: 20 000 грн - суми заборгованості за тілом кредиту, та 15430 грн - заборгованості за відсотками (а.с.10).
29 липня 2020 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 12-БЛД, відповідно до якого ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло право вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників. 
Відповідно до цього реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №3607139 від 05 травня 2020 року на суму 35 430 грн.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).
Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що коли у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором кредиту від 05 травня 2020 року № 3607139, який укладений між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та   ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, надані позивачем письмові докази у своїй сукупності містять відомості про укладення між сторонами договору кредиту № 3607139 від 05 травня 2020 року, погодження сторонами суми кредиту - 20000 грн, строку кредитування – 15 днів, процентної ставки - 0,5200% та за останній день строку користування кредитом - 15,00% від суми кредиту, тобто 3000 грн, а також умов застосування зниженої процентної ставки, порядку надання кредиту на платіжну картку споживача, порядку нарахування процентів, черговості погашення заборгованості, пролонгації строку кредитування у разі несплати заборгованості позичальником.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
За умовами кредитного договору кредит надається строком на 15 днів, тобто з 05 травня 2020 року по 20 травня 2020 року. І може бути продовженим на 28 днів у разі несплати боргу позичальником.
Отже, суд взяв до уваги, що відповідно до пунктів 1.5, 1.6 договору сторонами було обумовлено, що з 1-го по 15-ий день позичальник сплачує проценти в розмірі 0,5200% за кожен день користування кредитом, а в момент повернення фінансового кредиту позичальник сплачує процент за останній день строку користування кредитом у розмірі 15,00 %, що становить 3000 грн. У випадку неповернення кредиту, а також несплати процентів у повному обсязі позичальник надає згоду на продовження строку користування кредитом на 28 днів та сплачує проценти в розмірі 4,95 % в день. 
Оскільки станом на 20 травня 2020 року заборгованість за кредитним договором не була погашена, відтак, відбулася пролонгація строку кредитування на умовах договору.
З розрахунку заборгованості слідує, що заборгованість за процентами у розмірі 15430 грн нарахована за період з 05 травня 2020 року по 13 червня 2020 року, тобто в межах продовженого строку користування кредитом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 статті 1050 ЦК України. 
Відтак, доводи апеляційної скарги, що проценти могли нараховуватися до 20 травня 2020 року, як визначено п. 1.4. договору, за процентною ставкою, що передбачена п.1.5 договору (0,5200%), апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовуються умовами укладеного договору та наданим розрахунком.
Таким чином, судом першої інстанції у повному обсязі досліджено дану обставину, тому розрахунок заборгованості проведено судом із додержанням вимог закону, отже, позовні вимоги в частині стягнення процентів є обґрунтованими.
Відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, надані в користування кредитні кошти кредитору належним чином не повернула, нараховані відсотки не сплатила.
Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою суду не надано.
Щодо обґрунтованості рішення суду в частині стягнення судових витрат слід зазначити таке.
Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд першої інстанції встановив, що понесені ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 8 000 грн підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 0107 від 01.07. 2025 з переліком видів послуг адвоката, актом наданих послуг № 1566 від 10.04 2025 року, яким визначено вартість роботи адвоката та визначена вартість юридичних послуг, наданих адвокатським об`єднанням «Апологет», в загальній сумі 8 000 грн, детальним описом наданих послуг, а також ордером.
З огляду на наведене, з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 , отримавши копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, що підтверджується відповідним витягом з інформації Укрпошти, відзиву на позов із своїми запереченнями щодо розміру витрат на правничу допомогу суду не надіслала, колегія суддів вважає, що ціна позову в даній справі та витрати на правничу допомогу є співмірними, відповідають критерію складності справи, розумності та справедливості, а тому в цій частині рішення також слід залишити без змін.
Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, та доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду – без змін. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України підставами для залишення апеляційної скарги без задоволення та судового рішення без змін є визнання апеляційним судом, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом частин 4 та 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Датою ухвалення постанови у цій справі є 09 вересня 2026 року - дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 14 травня 2026 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді