Справа № 452/1021/26
Провадження № 2/452/1174/2026

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

30 липня 2026 року   м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді Бікезіної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за відсутністю сторін в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» 23 березня 2026 року звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №51181449, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 6000 грн. та зобов`язалася повернути його, а також сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «ФК «Ірбіс» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачці кредит в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 11400 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту - 6000 грн. та заборгованість за відсотками - 5400 грн.
Надалі 1 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс»» та ТОВ «ФК «Позика» був укладений договір факторингу №01092025/1, відповідно до якого останньому як новому кредитору передано право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідачки у справі. Після відступлення права вимоги позивачу відповідачка не здійснила жодного платежу ні на рахунки ТОВ «ФК «Позика», ні на рахунки первісного кредитора.
На підставі викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Позика» заборгованість за кредитним договором №51181449 від 22 липня 2021 року у розмірі 11400 грн. та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2512458 від 25 березня 2026 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 березня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Представник ТзОВ «ФК «Позика» (позивач), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, при подачі позову просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в порядку п. 3) ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачки, судом, зі згоди позивача, прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 липня 2026 року прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 22 липня 2021 року між ТзОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту №51181449, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ірбіс» надало відповідачці кредит в сумі 6000 грн. на строк до 23 год. 59 хв. 1 серпня 2021 року. Сторони погодили, що протягом 10 календарних днів сплата процентів здійснюється за процентною ставкою 3%, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у строки та на умовах даного договору.
Із листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3152_251023172653 від 23-10-2025 відомо про перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 22-07-2021 20:37:07 на суму 6000 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 99041395, призначення платежу: Зачисление 6000 грн на карту НОМЕР_1 
Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №51181449, у відповідачки наявна заборгованість в розмірі 11400 грн., з яких: 6000 грн. заборгованість за тілом кредиту та 5400 грн. – заборгованість за відсотками.
ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» 1 вересня 2025 року уклали договір факторингу №01092025/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило ТОВ «ФК «Позика» за плату, а ТОВ «ФК «Позика» прийняло належні ТОВ «ФК «Ірбіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу від 1 вересня 2025 року №01092025/1 від ТОВ «ФК «Ірбіс» до ТОВ «ФК «Позика» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №51181449 на загальну суму 11400 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19).
Аналізуючи порядок укладення договору у цій справі суд враховує, що договір був підписаний відповідачкою аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові у справі №524/5556/19 від 12.01.2021.
Як встановлено судом відповідачка ОСОБА_1 порушила умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачкою умов кредитного договору суду не представлено. 
За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідачки заборгованості за кредитним договором та заборгованості за простроченими відсотками, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором становить 11400 грн., відтак з відповідачки слід стягнути таку суму боргу; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідачки сплаченого судового збору в розмірі 2662 грн. 40 коп.
Також позивач просить стягнути з відповідачки, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 5500 грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання правової допомоги №39493634/01 від 02.01.2026р., Додаткову угоду №51181449 до Договору про надання правової допомоги №39493634/03 від 2 січня 2026 року; Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М. на суму
5500 грн.; Акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги 16 лютого 2026 року на суму 5500 грн.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. 
Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, задоволення позову, суд доходить висновку, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн., що є співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи.
Керуючись ст. ст. 11, 509, 525-527, 530, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №51181449 від 22 липня 2021 року у розмірі 11400 (одинадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» суму судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Самбірського міськрайонного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», юридична адреса: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, IBAN: НОМЕР_2 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО: 380634, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39493634.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повний текст рішення виготовлений 4 серпня 2026 року.

Суддя