ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6604/26 Справа № 243/1870/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Хаустова Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2026року, головуючий у суді першої інстанції Хаустова Т.А.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У лютому 2026року ОСОБА_1 подав в суд позов проти Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з вимогою про стягнення в порядку спадкування за законом недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 жовтня 2023року по 30 червня 2024року включно в розмірі 84 183,10грн, та в розмірі 274 895,09грн, яку встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22 грудня 2025року, яке видано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. (зареєстровано в реєстрі за № 2069) та яка була 28 листопада 2025року ТВБВ № 10004/0459 філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» повернута на рахунок пенсійного фонду.
Існування таких вимог позивач обґрунтовував тим, що він в порядку спадкування за законом є спадкоємцем майна ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території.
Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 серпня 2024року у справі № 203/4209/24 було задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Встановлено факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Красний Кут Антрацитівського району Луганської області Україна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Красний Кут Антрацитівського району Луганської області Україна.
Цим же рішенням суду було встановлено, що ОСОБА_1 є онуком померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 квітня 1950року (актовий запис № 38), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 06 березня 1973року (актовий запис № 186) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20 грудня 1973року (актовий запис № 1411).
Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 грудня 2025року (спадкова справа № 21/2024, зареєстровано в реєстрі за № 2069). Спадщина складається із недоотриманої пенсії в сумі 84 183,10грн за період з 01 жовтня 2023року по 30 червня 2024року, яка належала ОСОБА_2 та грошових коштів в сумі 274895,09грн, що знаходились на рахунку у філії АТ «Ощадбанк», які належали ОСОБА_2 .
Позивач вказував, що недоотримана пенсія в сумі 84 183,10грн обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та належала померлій ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою № 0500-0220- 8/116686 від 05 грудня 2024року, яка видана відповідачем. Зазначена довідка була направлена відповідачем на адресу нотаріуса.
Також 09 грудня 2024 року листом за № 46/12-05/150296/2024/БТ АТ «Ощадбанк» повідомило приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєву А.А., що на рахунку № НОМЕР_4 у ТВБВ № 10004/0459 філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» знаходяться грошові кошти в сумі 274 895,09грн, які належать померлій ОСОБА_2 .
В подальшому, 28 листопада 2025 ТВБВ № 10004/0459 філії – Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» платіжною інструкцією № 2098271029306 були списані та повернуті Пенсійному фонду України грошові кошти в сумі 274 895,09грн, які належали померлій ОСОБА_2 .
Списання коштів було здійснено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025року № 745 «Деякі особливості застосування статті 40 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».
26 грудня 2025року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (номер звернення № НОМЕР_5 ).
Листом від 08 січня 2026року за вих. № П/С № 914120183272 відповідач повідомив позивача про відмову у здійсненні виплат недоотриманої пенсії в сумі 84 183,10грн за період з 01 жовтня 2023року по 30 червня 2024року.
Відповідачем також проігноровано та залишено без відповіді звернення позивача щодо виплати грошових коштів в сумі 274 895,09грн, які належали померлій ОСОБА_2 та які 28 листопада 2025 філія Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» повернула пенсійному фонду відповідно до постанови № 745.
06 лютого 2026року позивачем через веб-портал Пенсійного фонду України подано заяву про виплату недоотриманої пенсії. До заяви були долучені сканкопії документів (свідоцтво про право на спадщину за законом та витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ; паспорт та РНОКПП позивача; довідка з банківськими реквізитами позивача).
У особистому кабінеті позивача на веб-порталі Пенсійного фонду України з`явилася інформація про реєстрацію звернення за номером ВЕБ-05001-Ф-С-26-085728, проте відповідь відповідачем не вказану заяву не надана.
Позивач вважав дії відповідача незаконними та такими, що порушують його право власності, оскільки справа стосується невиплати недоотриманої пенсії, яка входять до складу спадщини та є майном позивача, відповідно виплата не може бути обмежена будь-якими строками. Наполягав на тому, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2026рокупозов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій областіна користь  ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 жовтня 2023року по 30 червня 2024року включно в розмірі 84 183,10грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій областіна користь  ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22 грудня 2025року, яке видано приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. (зареєстровано в реєстрі за № 2069) та яка була 28 листопада 2025року ТВБВ № 10004/0459 філії – Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» повернута на рахунок пенсійного фонду в розмірі 274 895,09грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Висновки суду першої інстанції ґрунтувались на тому, що за життя баба позивача недоотримала пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем, у встановленому законом порядку прийняв спадщину та набув право на отримання всіх сум невиплачених пенсій спадкодавця без обмеження будь-яким часом.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
17 квітня 2026року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2026року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення та відмову у задоволенні позову повністю.
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за життя померла ОСОБА_2 не виявляла бажання поновити виплату пенсії, із заявою до пенсійного фонду не зверталася про поновлення виплати пенсії, тому пенсійні виплати починаючи з 01 жовтня 2023року не отримані з вини отримувача пенсії.
Заявник стверджував, що недоотримана сума пенсії в розмірі 84 183,10грн не увійшла до складу спадщини, право на яку має позивач, у зв`язку з тим, що відповідно до вимог діючого законодавства до складу спадкового майна входить лише нарахована пенсія, таким чином не нараховані за життя суми пенсії, не можуть увійти до складу спадщини.
Щодо недоотриманої пенсії в розмірі 274 895,09грн заявник вказував, що виплата недоотриманих пенсій буде проводитись після затвердження бюджету Пенсійного фонду України за умови виділення коштів та в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просив її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
22 квітня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду витребувано з Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу, та 11 травня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 травня 2026року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 травня 2026року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2026року.
11 червня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 15?? год 15 вересня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 серпня 2024року у справі № 203/4209/24 було задоволено заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. Встановлено факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження село Красний Кут Антрацитівського району Луганської області Україна, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Красний Кут Антрацитівського району Луганської області Україна /а.с.10-12/.
Цим же рішенням суду було встановлено, що ОСОБА_1 є онуком померлої, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 квітня 1950року (актовий запис № 38), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 06 березня 1973року (актовий запис № 186) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20 грудня 1973року (актовий запис № 1411).
Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 грудня 2025року (спадкова справа № 21/2024, зареєстровано в реєстрі за № 2069). Спадщина складається із недоотриманої пенсії в сумі 84 183,10грн за період з 01 жовтня 2023року по 30 червня 2024року, яка належала ОСОБА_2 та грошових коштів в сумі 274895,09грн, що знаходились на рахунку у філії АТ «Ощадбанк», які належали ОСОБА_2 /а.с.15/.
В подальшому, 28 листопада 2025року ТВБВ № 10004/0459 філії – Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» платіжною інструкцією № 2098271029306 були списані та повернуті Пенсійному фонду України грошові кошти в сумі 274 895,09грн, які належали померлій ОСОБА_2 . Списання коштів було здійснено згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025року № 745 «Деякі особливості застосування статті 40 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» /а.с.16/.
Відповідно до листа від 08 січня 2026року за вих. № П/С № 914120183272 відповідач повідомив позивача про відмову у здійсненні виплат недоотриманої пенсії в сумі 84 183,10грн за період з 01 жовтня 2023року по 30 червня 2024року у зв`язку з тим, що кошти, які не були нараховані померлому – не є належною пенсійною виплатою. За таких умов, пенсійні виплати не можуть бути нараховані померлій особі та не можуть вважатися недоотриманою пенсією, а тому не підлягають виплаті членам сім`ї померлого /а.с.21-23/.
Відповідачем також проігноровано та залишено без відповіді звернення позивача щодо виплати грошових коштів в сумі 274 895,09грн, які належали померлій ОСОБА_2 та які 28 листопада 2025року філія Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» повернула пенсійному фонду відповідно до постанови № 745.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині, що за життя баба позивача недоотримала пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивач є її спадкоємцем, у встановленому законом порядку прийняв спадщину та отримав свідоцтво про право на спадщину і тому має право на отримання всієї нарахованої та невиплаченої за життя пенсії без обмеження будь-яким часом.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавців.
Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003року сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується – по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості – переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).
Згідно зі статтею 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022року у справі №243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
– цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
– право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту – смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї – спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
– право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Так, судом встановлено, що позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину прийняв спадщину після смерті баби, яка складається із недоотриманої пенсії за період з 01 жовтня 2023року по ІНФОРМАЦІЯ_3 в сумі 84 183,10грн, яка належала померлій ОСОБА_2 , та грошових коштів в сумі 274 895,09грн, що знаходились на рахунку у філії АТ «Ощадбанк», які належали померлій ОСОБА_2 .
Проте, як наполягав у позовній заяві позивач та не заперечував у заявах по суті справи відповідач, недоотримані пенсії ОСОБА_2 по свідоцтву про право на спадщину виплачені так і не були.
Посилання апеляційної скарги на те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, є безпідставними, оскільки суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Вказана норма регулює отримання недоотриманої пенсії з вини пенсіонера, а в даному випадку між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування. Сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а є коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини.
Підстав для зменшення зазначених у свідоцтві про право на спадщину за законом сум недоотриманих пенсій, під час розгляду справи не встановлено.
За викладених обставин та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції встановивши, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину та має право на спадкове майно – недоотриману пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також встановивши, що видане приватним нотаріусом Арсеньєвою А.А. свідоцтво про право на спадщину за законом на теперішній час є дійсними, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову у зв`язку з необхідністю захисту прав позивача, як спадкоємця, на отримання належного йому спадкового майна – пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не набув право на спадщину у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 84 183,10грн, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки  ОСОБА_1 ,успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.
Твердження апеляційної скарги про те, що виплата недоотриманої пенсії ОСОБА_2 має бути сплачена лише після затвердження бюджету Пенсійного фонду України за умови виділення коштів та в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, не мають правового значення при вирішенні даного спору та жодним чином не впливають на правильність ухваленого судом першої інстанції рішення, не є підставою для відмови позивачу у задоволенні позову про стягнення на його користь грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, оскільки стосуються виключно порядку виплати на підставі свідоцтва про право на спадщину недоотриманої спадкодавцем пенсії, а не права позивача на спадкове майно, яке входить до складу спадщини. Більш того, відповідачем не враховано, що спадкоємець має право на спадкове майно з моменту відкриття спадщини та його право не залежить від виділення коштів на відповідні виплати.
Нарахування недоотриманої пенсії до виплати без фактичного здійснення такої виплати не можна вважати належним виконанням відповідачем своїх зобов`язань. Таке право позивача передбачено цивільним законодавством і не може обмежуватись через відсутність відповідного фінансування.
Тож, встановивши фактичні обставини у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у оскаржуваному судовому рішенні, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судом.
Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Тож, ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 березня 2026рокузалишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 вересня 2026року.

Судді: