Справа № 420/28979/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 07.03.2025 №213150008389;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 починаючи з 23.01.2025, зарахувавши до страхового стажу період трудової діяльності з 26.11.1985 до 06.02.1987 згідно Трудової книжки колгоспника №125 від 12.12.1985 та період з 09.12.1982 до 15.11.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 09.12.1982.
Стислий виклад позиції позивача.
В тексті позовної заяви вказано, що 27.02.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Як вказує представник позивача, за принципом екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням від 07.03.2025 №213150008389 відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що страховий стаж позивача становить 28 років 5 місяців 26 днів.
За твердженням представника позивача, з оскаржуваного рішення та розрахунку стажу, що наданий до відмови у призначенні пенсії, вбачається, що до страхового стажу не зараховано: періоди роботи з 1985 року до 1987 року, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів роботи в колгоспі; період роботи з 09.12.1982 до 15.11.1985, оскільки наявне виправлення в даті прийняття на роботу.
На переконання представника позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області протиправно не зараховано спірні періоди до страхового стажу позивача та, у зв`язку з цим, протиправно відмовлено у призначенні пенсії відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стислий виклад заперечень Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.
Станом на день розгляду справи від Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області відзиву на позовну заяву не надходило.
Стислий виклад пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.
В наданих представником Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поясненнях вказано, що Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області після рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом №2100-0304-9/10135 від 17.03.2025 звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з роз`ясненням про можливість зарахування періодів трудової діяльності в колгоспі з 26.11.1985 до 06.02.1987 та необхідність перегляду рішення про відмову № 213150008389 від 07.03.2025.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зазначає, що, за результатами перегляду заяви про призначення пенсії, 01.04.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області встановлено, що страховий стаж позивача складає 30 років 2 дні, до страхового стажу позивача зараховано період трудової діяльності в колгоспі з 26.11.1985 до 06.02.1987 – згідно з трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_2 від 12.12.1985.
За твердженням представника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, повторно встановлено неможливість зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 09.12.1982 до 15.11.1985 згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 09.12.1982.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 29.08.2025 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України в електронній формі, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи, витребував у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області належним чином засвідчені копії:
заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком;
документів та матеріалів, які слугували підставою для прийняття Головним управління Пенсійного фонду України в Сумській області рішення від 07.03.2025 №213150008389 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.
Відповідно до довідок про доставку електронного листа від 01.09.2025, адміністративний позов надіслано до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та доставлено 22.08.2025 о 23 год. 46 хв., ухвалу про відкриття провадження у справі від 29.08.2025 надіслано до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області та доставлено 01.09.2025 о 07 год. 31 хв.
За приписами ч.4. ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Згідно з ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.
Суд зазначає, що в силу вимог ч.6 ст.18 КАС України, на відповідача покладено обов`язок мати зареєстрований електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
За приписами ч.6 ст.251 КАС України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
З урахуванням наведеного та 15-денного строку для подання відзиву, що встановлений судом в ухвалі суду від 29.08.2025, з урахуванням приписів ст.120 КАС України, останній день для подання відзиву – 17.09.2025.
Водночас, відповідач станом на день розгляду справи відзив на позов не надав, клопотання щодо продовження строку для подання відзиву – не надав.
Відповідно до статті 77, 78 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
У порядку частини 1 статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Згідно із статтею 159 КАС України, відповідач не скористався своїм диспозитивним правом на подання відзиву чи іншої заяви по суті спору із запереченнями щодо обставин, викладених у позовній заяві.
З урахуванням наведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у справі матеріалів.
Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, поясненнями третьої особи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, і перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини.
27 лютого 2025 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
07 березня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.03.2025 №213150008389, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
В рішенні від 07.03.2025 №213150008389 зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 28 років 5 місяців 26 днів.
Крім того, в зазначеному рішенні вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано:
період роботи по запису трудової книжки за 1985-1987 роки, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих вихододнів роботи в колгоспі;
період роботи по запису трудової книжки з 09.12.1982 по 15.11.1985, оскільки наявне виправлення в даті прийняття на роботу.
Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з листом від 17.03.2025 №2100-0304-9/10135, в якому вказано, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період членства в колгоспі з 26.11.1985 до 06.02.1987 та період отримання допомоги по безробіттю з 16.10.2008 до 18.03.2009.
У вказаному листі зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вважає за можливе зарахувати періоди трудової діяльності з 26.11.1985 до 06.02.1987 та з 16.10.2008 до 18.03.2009 за записами трудових книжок, та переглянути рішення про відмову.
Згідно з розрахунком стажу для призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , до страхового стажу позивача зараховано періоди роботи, зокрема з 07.12.1985 до 06.02.1987 та з 16.10.2008 до 18.03.2009. Загальний стаж для призначення пенсії – 30 років 0 місяців 2 дні.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.04.2025 №213150008389 внесено зміни до рішення про призначення пенсії від 07.03.2025 №213150008389, зараховано до страхового стажу період членства в колгоспі з 26.11.1985 до 06.02.1987 відповідно до записів трудової книжки колгоспника від 12.12.1985 №175 та період отримання допомоги по безробіттю з 16.10.2008 до 18.03.2009 згідно із записами трудової книжки від 09.12.1982 серії НОМЕР_1 , визначено страховий стаж 30 років 2 дні.
В зазначеному рішенні вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 09.12.1982 до 15.11.1985, оскільки наявне виправлення в даті прийняття на роботу.
Із записів Трудової книжки колгоспника від 12.12.1985 №175 встановлено, що ОСОБА_1 у період з 07.12.1985 до 06.02.1987 працювала дояркою у колгоспі «ПЕРЕМОГА».
Відповідно до записів Трудової книжки від 09.12.1982 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 працювала у період з 09.12.1982 до 15.11.1985 працювала учнем збиральника напівпровідникових приладів у Запорізькому заводі імені 50-ліття СРСР виробничого об`єднання «ГАММА». 
Вважаючи протправним незарахування спірних періодів трудової діяльності до страхового стажу позивача та відмови у призначенні, остання звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи адміністративну справу та надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Відповідно до визначення, яке міститься у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.
Приписами частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Положеннями частини 1 статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону №1058-IV.
Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Частиною 2 статті 26 Закону №1058-IV встановлено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років.
У пункті 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зазначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Згідно з приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.
До того ж, відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.04.2025 №213150008389 вбачається, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком стало незарахування до страхового стажу періоду роботи з 09.12.1982 до 15.11.1985 у зв`язку з наявністю виправлення в даті прийняття на роботу.
Суд вважає, що наявне виправлення у даті прийняття на роботу є формальною неточністю, яка сама по собі не може бути підставою для обмеження права особи на реалізацію гарантованого статтею 46 Конституції України права на соціальний захист.
Суд враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2019 в справі №593/283/17 та від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.
Крім того, на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення досліджуваного документу, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства. Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тобто, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням. Отже, недотримання правил ведення трудової книжки, або ж видання довідок може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а тому й не може впливати на його особисті права.
На підставі наведеного, суд доходить висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів на підприємстві. Тому виправлення в даті прийняття на роботу не є підставою для незарахування стажу трудового стажу позивача у період з 09.12.1982 до 15.11.1985.
Суд вказує, що на позивача не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки, які містить трудова книжка, оскільки такі недоліки не пов`язані із виною позивача. До того ж, належних доказів в підтвердження недостовірності та неправдивості інформації, що міститься в трудовій книжці позивача, матеріали справи не містять, а остання в судовому порядку недійсною не визнавалась.
У зв`язку з вищенаведеним, відповідач без наявності законних на це підстав відмовив позивачу у зарахуванні стажу для призначення пенсії за віком періоду роботи з 09.12.1982 до 15.11.1985 відповідно до трудової книжки серії від 09.12.1982 НОМЕР_1 .
Суд доходить висновку, що стаж роботи позивача з 09.12.1982 до 15.11.1985 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 07.03.2025 №213150008389 про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Вирішуючи позовні вимоги щодо зарахування до страхового стажу періоду трудової діяльності з 26.11.1985 до 06.02.1987 згідно із записами трудової книжки колгоспника від 12.12.1985 №175, суд зазначає, що Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.04.2025 №213150008389 зараховано до страхового стажу період членства в колгоспі позивача з 26.11.1985 до 06.02.1987, відповідно до записів трудової книжки колгоспника від 12.12.1985 №175.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки вказаний трудовий стаж зараховано до страхового стажу позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.04.2025 №213150008389.
Вирішуючи позовні вимоги зобов`язального характеру про призначення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 23.01.2025, суд зазначає таке.
З огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо призначення пенсії та зарахування до стажу спірного періоду роботи позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, структурний підрозділ якого визначений за принципом екстериторіальності, що розглядав заяву позивача про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Саме Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області має здійснити зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача та призначити пенсію.
Відповідно до частини 5 статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
При цьому, згідно з ч.1 ст. 58 Закону №1058-ІV, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статутом Пенсійного фонду.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-ІV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
Судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01.04.2025 №213150008389 страховий стаж позивача становить 30 років 2 дні.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 09.12.1982 до 15.11.1985, суд, провівши відповідні розрахунки, вказує, що загальний страховий стаж позивача становить 32 роки 11 місяців 8 днів.
Суд зазначає, що позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 27.02.2025, тобто протягом трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч.5 ст.45 Закону №1058-IV, пенсія позивачу призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (дата народження ОСОБА_1 , відповідно до паспорту серії НОМЕР_3 , - 22.01.1965).
Отже, з урахуванням того, що загальний страховий стаж позивача становить 32 роки 11 місяців 8 днів, що відповідає вимогам ч.1 ст.26 Закону №1058-IV для призначення пенсії за віком, суд доходить висновку про задоволення позовних в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 23.01.2025.
Відповідно до положень частин 3, 4 ст.245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги, суд використовує повноваження, передбачені ч. 2 ст. 9 КАС України, та самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Отже, суд доходить висновку, що з метою захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом:
визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 07.03.2025 №213150008389;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 стаж роботи з 09.12.1982 до 15.11.1985 згідно із записами у трудовій книжці від 09.12.1982 серії НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 23.01.2025.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 969,00 грн.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, наявні підстави для стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.
Що стосується надмірно сплаченого судового збору у розмірі 0,04 грн, він підлягає поверненню позивачу у порядку ст.7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, буд. 43, м. Суми, Сумська обл., 40009, код ЄДРПОУ 21108013), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, буд. 6, м. Херсон, Херсонська обл., 73036, код ЄДРПОУ 21295057) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про відмову у призначенні пенсії від 07.03.2025 №213150008389.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 стаж роботи з 09.12.1982 до 15.11.1985 згідно із записами у трудовій книжці від 09.12.1982 серії НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком з 23.01.2025.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дмитро БАБЕНКО