ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 р. 	Справа № 520/19602/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М., м. Харків, повний текст складено 27.02.26 у справі № 520/19602/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" 
до  Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України   
про визнання дій протиправними та скасування рішення, картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" (далі також - позивач, ТОВ "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (далі також – відповідач, митний орган, Київська митниця), в якій просило: 
1) визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості від 20.05.2025 №UA100200/2025/000002/2 та картку відмови у в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100200/2025/000093 від 20.05.2025;
2) стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн;
3) стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України суму витрат на переклад документів із нотаріальним засвідченням у розмірі 3360,00 грн;
4) стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України суму витрат на правову допомогу.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості від 20.05.2025 за №UA100200/2025/000002/2 та картку відмови у в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100200/2025/000093 від 20.05.2025.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 гривень.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі, обставинам та матеріалам, що мають значення для правильного вирішення справи, не застосував до спірних правовідносин приписи ст. ст. 51, 52, 58, 280, 295, 336, 345, 346 Митного кодексу України. Вказує, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів оформлене з додержанням вимог ч. 2 ст. 55 МК України та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195.
За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" (податковий номер 45124044), зареєстроване відповідно до чинного законодавства України як суб`єкт господарювання - юридична особа, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04.04.2023 за №1004801020000092646. Основний вид діяльності за КВЕД: 46.90. Неспеціалізована оптова торгівля. Інші види діяльності, зокрема: 46.12. Діяльність посередників у сфері торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами.
Між позивачем та постачальником, компанією MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина), укладено Контракт від 25 березня 2025 року №SF00001/03/25.
До укладення контракту сторонами погоджені умови постачання товару, а саме: до ТОВ "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" від постачальника MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) надійшла комерційна пропозиція від 14.03.2025, відповідно до якої виробник пропонував товар - олива гідравлічна HLP 32 (виробництва Туреччини) за ціною 725,00 Доларів США за 1 тону.
У відповідь на таку пропозицію ТОВ "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД" листом від 17.03.2025 зауважило, що готове придбати пробну партію оливи гідравлічною HLP 32 та просило розглянути можливість надання знижки на пробну партію у розмірі 20-25 Доларів США за 1 тону.
Листом від 20.03.2025 MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) надана відповідь позивачу про те, що знижку буде надано лише на пробну партію товару, на інші буде діяти вартість, яка вказана у комерційній пропозиції.
Так, відповідно до п.п.1.1-1.3. Контракту від 25 березня 2025 року №SF00001/03/25 Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю гідравлічну оливу (надалі Товар) за ціною, у кількості, у строки та на умовах у відповідності з положеннями даного контракту. Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар у відповідності з умовами даного контракту. Товар постачається та відвантажується партіями на умовах постачання, що вказані у специфікації до даного Договору.
Згідно з пунктом 3.1. вказаного Контракту Покупець оплачує товар товарними партіями на умовах, що вказані у Специфікаціях до Договору.
Згідно з п.п.3.2., 3.3. Контракту Продавець завчасно повідомляє Покупця про готовність вантажу до відправлення зі складу вантажовідправника, після чого виставляє інвойс для передоплати. Строк оплати: протягом 5 календарних днів з дня надання інвойсу Продавцем покупець здійснює оплату за кожну партію товару, що відвантажується.
Сторони погодили до Контракту Специфікацію №1 від 25.03.2025, відповідно до якої встановлено такі умови поставки:
1. Сторонами погоджено вид товару, його кількість та вартість, а саме: поставці підлягає олива гідравлічна HLP 32 (виробництва Туреччини) у кількості 25,0 тон, із розрахунку 705,00 Доларів США за 1 тону, загальна вартість за специфікацією - 17625,00 Доларів США.
2. Вантажоотримувач та Покупець: ТОВ "САНФЛАУВЕР ТРЕЙД".
3. Вантажовідправник та Продавець: MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина).
4. Умови поставки FCA/MERSIN, Karaduvar Sb Mah. Serbest Bolge 18, Cad № 3/1 Akdeniz склад виробника та автотранспорт Покупця, витрати на митне оформлення, сертифікацію та отримання відповідних дозволів, за рахунок Продавця (Інкотермс 2020).
5. Загальна вартість партії складає 17625,00 Доларів США.
6. У вартість оливи входить завантаження на автотранспорт Покупця, пакування, митне оформлення, сертифікація.
7. Оплата за товар здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту надання сканованих копій документів: інвойсу, оригінала сертифікату походження товару, завіреної копії сертифікату відповідності товару, CMR міжнародна транспортна накладна, оригінал пакувального листа, вантажна митна декларація.
В подальшому між сторонами підписано Специфікацію № 2 від 08.04.2025 до вказаного контракту, відповідно до якої погоджено такі умови поставки:
1) Сторонами погоджено вид товару, його кількість та вартість, а саме: поставці підлягає олива гідравлічна HLP 32 (виробництва Туреччини) у кількості 125,0 тон, із розрахунку 725,00 Доларів США за 1 тону, загальна вартість за специфікацією 90625,00 Доларів США.
2) Умови поставки FCA/MERSIN, Karaduvar Sb Mah. Serbest Bolge 18, Cad № 3/1 Akdeniz склад виробника та автотранспорт Покупця, витрати на митне оформлення, сертифікацію та отримання відповідних дозволів, за рахунок Продавця (Інкотермс 2020).
Інші умови поставки відповідають тим, що раніше були встановлені у Специфікації №1 від 25.03.2025.
На виконання погоджених умов поставки згідно зі Специфікацією №2 від 08.04.2025 між сторонами вирішено розділити об`єми товару на декілька партій, тобто 125,0 тон товару за вказаною специфікацією, зважаючи на вантажопідйомність однієї машини (до 25 тон), поділено на декілька відвантажень. Оскаржуване у цій справі рішення стосується вантажу у кількості 23420,0 кг.
Так, на погоджений об`єм товару Продавцем надано Позивачу комерційний інвойс від 12.05.2025 та інвойс (фактуру) від 12.05.2025 за №ARM2025000000092, відповідно до яких продажу підлягає олива гідравлічна HLP 32 у кількості 23420 кг (із розрахунку 0,725 Доларів США за 1 кг), загальна вартість складає 16979,50 Доларів США.
Відповідно до платіжної інструкції "SWIFT" від 07.05.2025 Позивачем перераховано на рахунок Покупця грошові кошти у розмірі 36250,00 Доларів США.
Продавець задекларував товар у країні-відправлення, подавши експортну декларацію (накладну) від 13.05.2025 за №25TR330500006853M4.
Разом із товаром продавцем надано пакувальний лист від 12.05.2025, інвойс ARM2025000000092 від 12.05.2025, сертифікат про походження товару від 12.05.2025 за № 958792.
Транспортування товару підтверджується міжнародною транспортною накладною (CMR-накладна) від 13.05.2025.
З метою доставки товару у країну призначення між позивачем та компанією ТОВ "РОЯЛ ТРАНС ГРУП" укладено договір про надання транспортно-експедиційних послуг з організації та забезпечення перевезень вантажів по території України та у міжнародному сполученні, за умовами якого Замовник доручає, а Експедитор бере на себе зобов`язання за рахунок Замовника надавати транспортно-експедиційні послуги з організації та забезпечення перевезень вантажів автомобільним транспортом по території України та у міжнародному сполученні.
Фактичне надання послуг підтверджується рахунком на оплату №356 від 22.05.2025, актом надання послуг №356 від 22.05.2025, договором-заявкою №К 356 від 08.04.2025.
Оплата експедиційних послуг здійснена платіжною інструкцією №220 від 29.05.2025 на суму 10000,00 грн, платіжною інструкцією №24 від 30.05.2025 на суму 100000,00 грн, платіжною інструкцією №23 від 29.05.2025 на суму 69900,00 грн.
В подальшому уповноваженою особою позивача – ФОП ОСОБА_1 , який діє на підставі договору №14/06 від 14.06.2024, подано до Київської митниці для митного оформлення партії товару – олива гідравлічна HLP 32, з сумарним вмістом нафти або нафтопродуктів (вуглеводнів) одержаних з бітумінозних мінералів більше 70%, в якості основного компоненту, без вмісту дисульфіду молібдену, без вмісту біодизеля, виробник: Mersa Depolama Kimya Petrol Tutun Ve Tarim Urunleri Tekstil San.Tic.Ltd.Sti (виробництва Туреччини) у кількості 23420 кг, загальна вартість 16979,50 доларів США, митну декларацію №25UA100200607771U2 від 20.05.2025.
Для митного оформлення до Київської митниці в електронному вигляді було також подано документи, зазначені у графі 44 митної декларації №25UA100200607771U2 від 20.05.2025, а саме: Сертифікат якості (Certificate of qualiti) від 12.05.2025 №251205-06; Пакувальний лист (Packing list) б/н 12.05.2025; Рахунок-проформа (Proforma invoice) від 08.04.2025 б/н; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №ARM2025000000092 від 12.05.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н 12.05.2025, Сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №ММ 958792 від 12.05.2025, Висновок за результатами дослідження експертного підрозділу Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи №14200031010132 від 01.05.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 09.04.2025; Банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 07.05.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №13/05-1 від 13.05.2025; Висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-2/157-1 від 23.04.2025; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №SF00001/03/25 від 25.03.2025; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №01 від 08.04.2025; Договір про надання послуг митного брокера №14/06 від 14.06.2024; Копію митної декларації країни відправлення №25TR330500006853M4 від 13.05.2025.
З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.
На запит митного органу позивач надав лист, в якому повідомив, що на запит митниці були надані всі документи для підтвердження митної вартості, інші додаткові документи надати немає можливості. Просив припинити перебіг 10 - денного строку та продовжити митне оформлення.
Після аналізу поданих декларантом документів відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA100200/2025/000002/2 від 20.05.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100200/2025/000093 від 20.05.2025.
В якості підстав прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів №UA100200/2025/000002/2 від 20.05.2025 митним органом зазначено, що митна вартість імпортованих товарів, заявлених до митного контролю та митного оформлення за митною декларацією від 20.05.2025 № 25UA100200607771U2 не може бути визначена за заявленою декларантом митною вартістю відповідно до ч. 6 ст. 54, ч. 2 ст. 58 Митного Кодексу України (далі – Кодексу) та ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року (далі – ГАТТ) з наступних підстав. Так, при проведені контролю митної вартості за митною декларацією від 20.05.2025 № 25UA100200607771U2 встановлено, що надані декларантом документи не містять відомостей щодо складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, а також містять розбіжності, які мають вплив на числові значення складових митної вартості. Наступним повідомляю, що надані декларантом при митному оформленні митної декларації від 20.05.2025 № 25UA100200607771U2 документи не містять всіх необхідних відомостей щодо складових митної вартості та щодо ціни, яка сплачена або підлягає сплаті. Поставка товару здійснюється згідно положень зовнішньоекономічного контракту від 25.03.2025 № SF00001/03/25, укладеного з компанією «Mersa Depolama Kimya Petrol Tutun Ve Tarim Urunleri Tekstil San. ve Tic. Ltd. Sti..» (Karaduvar Mh. Serbest Bolgesi 18. Cad. No:3 - 133020Akdeniz / MERSIN / TURKIYE). Відповідно до положень п. 4.1 Контракту товар постачається на умовах поставки наведених у Специфікації. У п. 3 Специфікації № 2 від 08.04.2025 до Контракту умовами поставки зазначено FCA-MERSIN (TR) Також, у п. 6 даної Специфікації наведено, що в ціну товару включено вартість навантаження на транспортний засіб Покупця, пакування та митне оформлення та сертифікація (що відповідає умовам поставки FCA згідно з ІНКОТЕРМС-2010). Разом із тим, відповідно до проформи-інвойсу від 08.04.2025, інвойсу від 12.05.2025 № ARM 2025000000092 та графи 20 МД умовами поставки зазначено - EXW- MERSIN (TR).
Згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів (графа 31) відповідач здійснив митну оцінку товару за 6 (резервним) методом визначення митної вартості.
Позивачем оформлено товар під гарантію у порядку ч.7 ст.55 МК України за митною декларацією №25UA100200607795U5 від 20.05.2025 та сплачено всі митні платежі: на первісну задекларовану митну вартість – 168598,82 грн; на відкориговану митну вартість – 115724,48 грн, на підставі чого товари випущено у вільний обіг (разом мито склало 284323,30 грн).
Позивач вважає, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA401020/2025/000368 02.05.2025 та Рішення про коригування митної вартості товарів №UA4010000/2025/0001126/2 від 02.05.2025 є незаконним та підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваних рішення про коригування митної вартості та картки відмови критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).
Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).
Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 651, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684, у графі 44 митної декларації зазначаються відомості про необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення документи. При цьому, відомості щодо кожного документа зазначаються з нового рядка за такою схемою: код документа згідно з класифікатором документів, через пробіл — номер документа, дата та (за наявності даних) кінцевий термін його дії. При внесенні до графи відомостей про документи, які відповідно до МКУ не подаються митному органу одночасно з МД та зберігаються декларантом, перед кодом документу проставляється символ "d". Класифікатор документів затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 за № 1011 (далі — Класифікатор документів).
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Із положень частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).
Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:
4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).
Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.
Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.
В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.
Цілями застосування системи управління ризиками є:
запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;
забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);
забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;
прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).
За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Системний аналіз, наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.
Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.
За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).
В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.
Надаючи оцінку підставам прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, колегія суддів зазначає таке.
Так, митний орган посилається на неприйняття платіжного документу позивача з підстав "банківські платіжні документи SWIFT від 09.04.2025 та 07.05.2025 не містять підпису та/або відбитку штампа (або електронного цифрового підпису) платника та уповноваженого банку, а у графі 70 "призначення платежу" наявне посилання тільки на Контракт.
Відповідно до п. 14 Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 за № 216 (у редакції Постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 за № 189) платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити, зокрема підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком.
З наданого до митного оформлення платіжного доручення вбачається, що таке містить усі визначені Положенням реквізити, які відповідають реквізитам сторін, зазначеним у контракті від 25 березня 2025 року №SF00001/03/25 у розділах "покупець" та "продавець", з огляду на що доводи митного органу про невідповідність платіжного документа вимогам Положення не знайшли свого документального підтвердження.
Разом з цим колегія суддів наголошує, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17.04.2018 у справі №815/329/17 та у постанові від 12.03.2019 у справі №803/3649/15.
Пунктом 2.2 Положення передбачено, що платник заповнює реквізит "Призначення платежу" в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.
Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.
Отже, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020.
Враховуючи наведене, відповідні доводи митного органу не можуть бути однією з підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості.
Щодо доводів відповідача про те, що у митній декларації країни відправлення не зазначено цінових характеристик товару та номеру інвойсу, отже не можливо ідентифікувати дану декларацію із поставкою оцінюваного товару, колегія суддів зазначає таке.
На другому аркуші МД країни відправлення (експортна декларація) у графі "список транзитних позицій" є інформація про «підтверджуючі документи», серед яких є номер інвойсу №ARM2025000000092 від 12.05.2025 та загальну його вартість - 16979,50 Доларів США.
Крім того, з урахуванням приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства країни відправника.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 09.04.2021 у справі № 804/5143/16, від 20 вересня 2023 року у справі № 815/6805/17.
Щодо доводів відповідача про те, що наданий висновок ДП "Держзовнішінформ" від 23.04.2025 за №3-2/157-1 не відповідає встановленим вимогам Національних стандартів щодо проведення експертизи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2001 року № 310 "Питання Міністерства економіки" Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків віднесено до сфери управління Міністерства економіки України.
ДП "Держзовнішінформ" уповноважене Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі від 02.05.2018 за №608 здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку.
Підприємство надає повний спектр інформаційних, аналітичних, дослідницьких та експертних послуг: експертизу зовнішньоекономічних контрактів, дослідження внутрішніх і зовнішніх товарних ринків, консультування з питань комерційної діяльності та управління.
Крім того, ДП "Держзовнішінформ" є експертною організацією, уповноваженою Міністерством економічного розвитку і торгівлі здійснювати моніторинг цін на зовнішньому та внутрішньому товарних ринках, досліджувати динаміку цінових процесів на ринках та відповідність контрактних (зовнішньоторговельних) цін кон`юнктурі світового ринку, у зв`язку із цим експертні висновки ДП "Держзовнішінформ" можуть братися до уваги.
Суд зауважує, що висновок ДП "Держзовнішінформ" складений щодо обох партій товару – за специфікаціями №1 та №2, що відноситься до поставки товарів за поданими митними деклараціями (митна декларація від 20.05.2025 за №25UA100200607771U2 зареєстрована щодо митного оформлення однієї із поставок за Специфікацією №2, яка укладена сторонами 08.04.2025).
Тобто, оскільки погоджена між Сторонами специфікація №2 датована 08.04.2025, а висновок ДП "Держзовнішінформ" датований 23.04.2025, він розповсюджує свою дію на поставку за спірною митної декларацією.
Крім того, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини є додатковими документами, що подаються декларантом на вимогу митного органу у випадку виникнення сумнівів у правильності задекларованої митної вартості товарів, однак сама по собі наявність або відсутність таких висновків чи інформації не може бути підставою для сумнівів у задекларованій митній вартості товарів за умови подання декларантом усіх наявних та підтверджуючих заявлену митну вартість документів, визначених частиною другою статті 53 МК України.
Надані позивачем документи, на думку експертів ДП «Держзовнішінформ», були достатніми для проведення аналітики кон`юнктури ринку, та разом із інформацією, доступною у мережі Інтернет, були вихідними даними, про що зазначено у наданому до митного органу висновку.
Водночас, колегія суддів зауважує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, сформованою в постанові від 31.07.2024 у справі № 815/2564/18, експертний висновок носить консультаційний характер та по своїй суті є результатом практичної діяльності фахівця оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, а тому такий висновок може вказувати лише на можливу достовірність контрактної вартості товару, з урахуванням того, що розбіжностей з іншими документами, наданими при розмитненні, висновки експерта не містять.
Стосовно посилання відповідача на невідповідність транспортних документів та включення у вартість товару витрат на транспортування, а саме щодо включення витрат на навантаження та митне очищення на експорт до ціни товару, слід зазначити таке.
Відповідно до специфікації №2 від 08.04.2025 поставку товару дійсно визначено на умовах FCA, а фактично поставка згідно з митною декларацією здійснена на умовах EXW- MERSIN (TR), проте за положеннями пункту 6 Специфікації № 2 сторони окремо узгодили, що «у вартість Оливи гідравлічної включається навантаження товару в автотранспорт Покупця, пакування, митне оформлення».
Тобто продавець і покупець в специфікації на поставку партії товару чітко узгодили між собою, що вартість навантаження товару в автотранспорт Покупця, пакування, митне оформлення включається до ціни товару, яка підлягає сплаті.
Враховуючи, що умовами поставки обов`язок навантаження, пакування, митного оформлення покладався на продавця товару та при поставці товару відповідні витрати включено до вартості товару, а під час митного оформлення документів не встановлено додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару) навантаження, митне оформлення товару, відповідні витрати не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню декларантом з метою визначення митної вартості товару, та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.07.2024 у справі № 420/32440/23.
Щодо посилання митного органу на те, що згідно з CMR від 12.05.2025 перевізником вантажу є компанія "PE TOLKACHOV DMYTRO", колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 за № 1955-IV транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо.
Експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.
Транспортно-експедиторську діяльність можуть здійснювати як спеціалізовані підприємства (організації), так і інші суб`єкти господарювання.
Згідно з поясненнями позивача ТОВ «Роял Транс Групп» є експедитором, а не безпосереднім перевізником. ТОВ «Роял Транс Групп», як експедитор, залучило інших перевізників для перевезення оцінюваного товару, які і зазначено в міжнародній транспортній накладній (CMR), що узгоджується з приписами Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».
Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України витрати на транспортування можуть підтверджуватися будь-якими документами, що дозволяють їх ідентифікувати.
Наказ Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» від 24.05.2012 за №599 визначає, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
До зазначених документів може належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.
Позивач на підтвердження транспортних витрат надав митному органу довідку про транспортні витрати від 13.05.2025 за № 13\05-1; міжнародну транспортну накладну CMR, яка містить інформацію про інвойс, за яким перевозиться товар, а також інформацію про державні номери транспортних засобів, якими перевозиться відповідний товар; супровідний транзитний документ (Т1).
У постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.07.2023 у справі № 803/718/17.
Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано довідку про транспортні витрати від 13.05.2025 за №13/05-1, видану компанією ТОВ "Роял Транс Групп".
Довідка також містить відомості про державні номери транспортних засобів, договір, маршрут, протяжність маршруту, тому, довідку про транспортні витрати можна порівняти з конкретним перевезенням (CMR) та митною декларацією. Довідка містить інформацію про затрати на перевезення до митної території України,
Стосовно документу Т1 – «супровідний транзитний документ», колегія суддів зазначає, що такий оформлюється для переміщення товарів неєвропейського походження через територію Європейського Союзу (ЄС), в даному випадку на територію України. 
Відповідно до вимог Митного кодексу Європейського Союзу (Регламент (ЄС) № 952/2013, ст. 226–227) та положень Конвенції про процедуру спільного транзиту (Common Transit Convention, CTC), при переміщенні товарів із третіх країн через територію держав-членів ЄС застосовується митна процедура зовнішнього транзиту (T1), яка дозволяє переміщення товарів, що не є товарами Союзу, від одного пункту пропуску ЄС до іншого без сплати митних платежів та застосування заходів торговельної політики, за умови подання транзитної декларації (документ Т1). 
Згідно з Конвенцією про процедуру спільного транзиту (CTC, 1987 р., зі змінами), до якої Україна приєдналася 1 жовтня 2022 року, використання єдиного транзитного документа Т1 забезпечує: єдине оформлення документів на кордоні з першою країною ЄС (наприклад, Болгарія при ввезенні з Туреччини); вільне переміщення товару територією інших держав-членів ЄС без оформлення додаткових декларацій (транзит через Румунію); завершення транзитної процедури в тій країні, куди прямує товар (у цьому випадку – Україна).
До митної декларації позивачем надано CMR, яка містить інформацію про інвойс, за яким перевозиться товар, а також інформацію про державні номери транспортних засобів, якими перевозився товар.
Отже, на підставі документів, поданих позивачем з митною декларацією, відповідач мав змогу визначити вартість транспортної складової та ідентифікувати її як таку, що відноситься до конкретної поставки.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25 листопада 2020 року у справі №640/4941/19.
Джерелом інформації для прийняття оскаржуваного рішення стала в АСМО Інспектор та ЄАІС цінова інформація щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін за митними деклараціями від 02.05.2025 за № 25UA401020019246U6, від 17.03.2025 за № 25UA110130005485U0.
Проте, відповідачем не доведено, що умови поставки, комерційні умови за митними деклараціями від 02.05.2025 за № 25UA401020019246U6, від 17.03.2025 за № 25UA110130005485U0 були подібними до тих, що визначені документами, поданими позивачем митному органу разом із митною декларацією №25UA100200607771U2 від 20.05.2025.
Так, позивачем за митною декларацією №25UA100200607771U2 від 20.05.2025 здійснювалося митне оформлення товару - ОЛИВИ ГІДРАВЛІЧНІ З СУМАРНИМ ВМІСТОМ НАФТИ АБО НАФТОПРОДУКТІВ ВУГЛЕВОДНІВ ОДЕРЖАНИХ З БІТУМІНОЗНИХ МІНЕРАЛІВ БІЛЬШЕ 70% В ЯКОСТІ ОСНОВНОГО КОМПОНЕНТУ БЕЗ ВМІСТУ ДИСУЛЬФІДУ ОЛІБДЕНУ В НЕАЕРОЗОЛЬНІЙ УПАКОВЦІ марка HLP 32.
За митною декларацією від 17.03.2025 за № UA110130/2025/005485 оформлено товар: Олива гідравлічна, з сумарним вмістом нафти або нафтопродуктів (вуглеводнів) одержаних з бітумінозних мінералів більше 70% в якості основного компоненту, без вмісту дисульфіду молібдену, без вмісту біодизеля: SKY Hydraulic Oil HM 32, SKY Hydraulic Oil HLP 68, SKY Hydraulic Oil HM 68, SKY Hydraulic Oil HLP 46, SKY Hydraulic Oil HM46. Виробник: PETRO YAG VE KIMYASALLAR SAN.VE TIC. A.S Країна виробництва: TR. Торгівельна марка SKY та складає 1,46 Дол. США за кг.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що зважаючи на відсутність інформації про якісний склад товару, порівнювати його не вбачається за можливе (наприклад, один товар БЕЗ ВМІСТУ ДИСУЛЬФІДУ ОЛІБДЕНУ, інший - без вмісту дисульфіду молібдену, без вмісту біодизеля); товари хоча й мають одну країну виробника, проте це різні заводи-виробники: PETRO YAG VE KIMYASALLAR SAN.VE TIC та MERSA DEPOLAMA KIMYA PETROL TUTUN VE TARIM URUNLERI TEKSTIL SANAYI VE TICARET LIMITED SIRKETI.
Стосовно митної декларації від 02.05.2025 за № 25UA401020019246U6, то згідно з поясненнями позивача така подавалася з метою оформлення товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України, а за первинною МД, поданою позивачем, вартість товару скориговано митним органом рішенням про коригування митної вартості товарів №UA401000/2025/000126/2 від 02.05.2025, яке скасоване рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.08.2025 у справі № 520/14842/25 (набрало законної сили 14 листопада 2025 року).
Водночас колегія суддів зауважує, що одна лише обставина, що рівень задекларованої митної вартості товару нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не може бути підставою для витребування додаткових документів. Цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
Інформація про вищу митну вартість ідентичних товарів не є перешкодою для визначення митної вартості товару на підставі укладеного між сторонами договору, оскільки в інформаційній базі відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо можливих судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення.
Зазначений висновок відповідає сталій практиці Верховного Суду (постанови від 09.10.2018 у справі №826/24835/15, від 24.01.2019 у справі №820/636/17, від 21.01.2020 у справі №812/2336/14, від 13.02.2020 у справі №810/1175/16, від 26.01.2021 у справі №826/13892/16).
Окремо суд зазначає, що застосування цінової інформації щодо імпортних операцій за фактами митних оформлень за митними деклараціями, митне оформлення яких є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення, не відповідає вимогам чинного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, сформованими у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17.
Застосування Митницею з причини спрацювання модуля АСАУР ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, позаяк самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, Митницею такого порівняння зроблено не було. Таких доказів матеріали справи не містять.
У постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 міститься висновок, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару за ціною договору, враховуючи таке.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Водночас, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Верховний Суд неодноразово наголошував на правовій позиції (постанови від 14.06.2022 у справі №809/257/17, від 05.05.2022 у справі №2040/6019/18,від 13.08.2020 у справі №815/3451/16), яка полягає у тому, що право митниці витребувати додаткові документи у декларанта з метою вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів, пов`язане з наявністю у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості декларантом. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або, що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.
В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 20.05.2025 №UA100200/2025/000002/2, оскільки таке не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, є обґрунтованим і законним.
З огляду на те, що саме прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, то визнання рішення про коригування митної вартості протиправним та його скасування є підставою для визнання протиправним та скасування сформованої митницею картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Об`єднання цих вимог є належним способом захисту порушених прав позивача, з урахуванням усталеної судової практики (постанова Верховного Суду від 17.05.2022 у справі № 809/506/17).
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «САНФЛАУВЕР ТРЕЙД».
Доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а відтак підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2026 у справі № 520/19602/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц