Справа № 472/458/26

Провадження №1-кп/472/127/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року      селище Веселинове
Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря 
судового засідання - ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у с-щі Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026152190000173 від 15.03.2026 року, по обвинуваченню: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, перебуває в цивільному шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,, який на момент інкримінованого кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді старшого стрільця-вогнеметника 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні "солдат",
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,    
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3 ,
захисник - ОСОБА_5 , 

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді старшого стрільця-вогнеметника 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат", 14.03.2026 року приблизно о 21:00 годині, більш точного часу судом не встановлено, перебуваючи в господарському приміщенні домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та свідомо бажаючи настання наслідків у виді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та завдання невизначеної шкоди здоров`ю останньому, штовхнув ОСОБА_6 на підлогу, після чого, коли останній лежав на спині і ніякого опору не чинив, ОСОБА_3 , перебуваючи в положенні стоячи, почав наносити численні удари (точна кількість не встановлена) руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої щелепно-лицевої травми з множинними забоями м`яких тканин голови та обличчя, перелому основи виличного відростку скроневої кістки зліва з поширенням комірки соскоподібного та на рівні його зчленування з виличною кісткою з мінімальним зміщенням, відламковим переломом латеральної стінки, лівої орбіти з незначним зміщенням відламків, підвивихом кришталика справа, перелому за ходом лобно-носового шва, лінійним переломом носової перетинки в передній 1/3 з мінімальним зміщенням, перелому кісток зовнішнього носу зі зміщенням на поперечник, багатоуламковим переломом стінок щелепної пазухи зліва зі зміщенням відломків з пролабуванням в просвіт до 4 мм. з прилеглою клітковиною, перелому нижньої стінки лівої орбіти, відломки пролабують в пазуху до 7 мм. (відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинли короткочасний розлад здоров`я), а також тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини з переломами 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12-х лівих ребер, яка ускладнилась розвитком лівобічного гемо-пневмотораксу (кров та повітря в плевральній порожнині), малим пневмомедіастинумом (повітря в середостінні), підшкірною емфіземою (повітря в м`яких тканинах шиї та грудної клітковини), з компресійним ателектазом (спадіння) нижньої долі лівої легені, частковим компресійним ателектазом правої легені (відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, суду показав, що в березні 2026 року після учбової підготовки для військовослужбовців його з іншими військовослужбовцями привезли до бойового злагодження, де він пробув 2 дні. Потерпілий ОСОБА_6 там вже довгий час перебував. Потім по АДРЕСА_2 їх зачинили в підвалі, де потерпілий ОСОБА_6 бив його об стіну головою. Він сказав ОСОБА_6 : "ще раз вдариш мене - я тобі теж дам". Потім вони впали на підлогу. ОСОБА_6 вдарився головою, а він почав наносити удари руками та ногами по голові та тілу ОСОБА_6 . Скільки він наніс ударів точно не пам`ятає. Також зазначив, що в підвалі їх зачинили, оскільки вони перебували в стані алкогольного сп`яніння, а командування таким чином займалось їхнім вихованням. У вчиненому щиро кається.
Крім повного визнання вини, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
- Електронним рапортом від 14.03.2026 року (а.с. 158), відповідно до якого 14.03.2026 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.03.2026 року о 23:38 годині в с-щі Веселинове побили військовослужбовця ОСОБА_6 , який був доставлений бригадами ШМД 126 та 123 ( в с-щі Веселинове був переміщений з однієї карети ШМД в іншу карету ШМД). Стан здоров`я ОСОБА_6 тяжкий, госпіталізований в хірургічне відділення. 
- Електронним рапортом від 15.03.2026 року (а.с. 159), відповідно до якого 15.03.2026 року о 07:21 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що в с-щі Веселинове побили військовослужбовця ОСОБА_6 , Діагноз: ЗЧМТ, множинні переломи кісток черепа, перелом 1-2 ребер справа, підшкріна енфізема, стан важкий. Проведеною перевіркою було встановлено, що 14.03.2026 року у вечірній час доби між двома військовослужбовцями, які вживали алкогольні напої, виникла бійка, в ході якої військовослужбовець ОСОБА_3 руками спричинив військовослужбовцю ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Згідно з медичною довідкою ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку, множинних переломів кісток лицевого черепу, алкогольне сп`яніння.
- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.04.2026 року (а.с. 160), відповідно до якої ст. слідчий СВ Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 відібрав усну заяву від потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що 14.03.2026 року військовослужбовець ОСОБА_8 спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження.
- Протоколом огляду місця події від 15.03.2026 року з фототаблицею до нього (а.с. 162-175), відповідно до яких слідчий СВ Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_9 провела огляд місця події, яким встановила, що: об`єктом огляду є домоволодіння по АДРЕСА_2 , вхід до якого здійснюється через металеві брами з хвірткою зеленого кольору. При вході справа розміщена житлова будівля, на дверях якої на момент огляду висить навісний замок. Зліва від входу наявне господарське приміщення, біля якого розташований "підвал", вхід до якого здійснюється через дерев`яні двері, які не зачинені на замок. Відчинивши двері до підвалу, було встановлено прохід по сходах вниз вліво, де на землі внизу підвала виявлено пісок з ґрунтом та плями темно-бурого кольору. В ході подальшого огляду подвір`я прямо вліво від воріт наявний житловий будинок, вхід до якого здійснюється через дерев`яні двері, які ведуть до кімнати № 1 "кухня", ліворуч від якої наявні двері дерев`яні, які ведуть до кімнати № 2 "котельня", де також прямо наявні двері, які ведуть до кімнат № 3, № 4, № 5 "спальні кімнати".
- Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.04.2026 року (а.с. 176-177), відповідно до якої потерпілий ОСОБА_6 заявив, що на фото № 4 він впізнає військовослужбовця ОСОБА_3 , з яким його помістили в окреме приміщення 14.03.2026 року, та який пізніше його побив. ОСОБА_3 він впізнав за бородою, короткою зачіскою, загальними рисами обличчя, широком носом, густими бровами.
- Висновком експерта № 73 від 03.04.2026 року за результатами судово-медичної експертизи (а.с. 179-181), відповідно до якого у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої щелепно-лицевої травми з множинними забоями м`яких тканин голови та обличчя, перелому основи виличного відростку скроневої кістки зліва з поширенням комірки соскоподібного та на рівні його зчленування з виличною кісткою з мінімальним зміщенням, відламковим переломом латеральної стінки лівої орбіти з незначним зміщенням відламків, підвивихом кришталика справа, перелому за ходом лобно-носового шва, лінійним переломом носової перетинки в передній 1/3 з мінімальним зміщенням, перелому кісток зовнішнього носу зі зміщенням на поперечник, багатоуламковим переломом стінок щелепної пазухи зліва зі зміщенням відломків з пролабуванням в просвіт до 4 мм. з прилеглою клітковиною, перелому нижньої стінки лівої орбіти, відломки пролабують в пазуху до 7 мм. (відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я), а також тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини з переломами 4, 5, 6, 7, 8, 11, 12-х лівих ребер, яка ускладнилась розвитком лівобічного гемо-пневмотораксу (кров та повітря в плевральній порожнині), малим пневмомедіастинумом (повітря в середостінні), підшкірною емфіземою (повітря в м`яких тканинах шиї та грудної клітковини), з компресійним ателектазом (спадіння) нижньої долі лівої легені, частковим компресійним ателектазом правої легені (відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Вказані ушкодженняя могли утворитися від ударів кулаками, взутими ногами та ін. Виявлені тілесні ушкодження могли бути спричинені при обставинах, на які показав ОСОБА_3 під час слідчого експерименту.
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.03.2026 року з відеозаписом, що доданий до нього (а.с. 183-186), відповідно до якого ст. слідчий СВ Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 провів слідчий експеримент з участю підозрюваного ОСОБА_3 , яким встановив: на пропозицію слідчого розповісти про обставини, які мали місце 14.03.2026 року, підозрюваний ОСОБА_3 добровільно погодився. Перебуваючи біля домоволодіння по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 розповів, що 14.03.2026 року у вечірній час він знаходився у погребі вказаного домоволодіння разом з ОСОБА_6 , який почав бити його та, спустивши штани, погрожував ОСОБА_3 сексуальним насильством. Після чого ОСОБА_3 штовхнув ОСОБА_6 на підлогу. ОСОБА_6 впав на спину, а ОСОБА_3 впав на нього зверху. Після цього, ОСОБА_3 почав наносити удари ногами та руками по голові та тілу ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_3 попрохав учасників слідчого експерименту пройти у двір та показав, де саме в погребі сидів він та де був потерпілий ОСОБА_6 . Показав, як саме він штовхнув ОСОБА_6 , як він впав на підлогу. ОСОБА_3 показав, як він наносив удари руками та ногами по голові та тілу ОСОБА_6 .
Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що:
- винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведена, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. 
При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого. 
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, знаходиться в цивільному шлюбі. 
Відповідно до довідки ВЛК № від 14.01.2026 року ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби. 
Відповідно до службової характеристики, виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 15.03.2026 року, ОСОБА_3 за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 зарекомендував себе з негативної сторони. Службові обов`язки не виконує, ініціативи не проявляє та потребує постійного контролю командирів. Над підвищенням свого професійного рівня працює недостатньо, без інтересу, без зацікавленості. Вимоги статутів ЗСУ, свої функціональні обов`язки знає, проте не завжди їх виконує. Службової субординації не дотримується. Фізично розвинутий добре. За характером не- врівноважений. На зауваження реагує зовнішньо адекватно, проте робити вірні висновки сам не може. Лідерських та організаторських здібностей не має. Значним авторитетом у командирів та серед твоаришів не користується. Поводить себе неврівноважено, рухається різко та компульсивно.
Відповідно до переданих телефонограм потерпілому ОСОБА_6 від 04.05.2026 року та від 01.06.2026 року, останній зазначав, що знаходиться на лікуванні в лікарні в м. Одеса, а тому з`явитися в судові засідання не має змоги.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Під час вибору заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
За приписами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із системного тлумачення ст.ст. 66 та 69 КК України, згідно з якими підстави, що дають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають знаходитися у зв`язку з метою злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час його вчинення, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та особу винного. Суд, застосовуючи положень ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини з урахуванням особи обвинуваченого істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі призначити такий вид і розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.
На підставі наведеного, з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, яке є небезпечним тяжким злочином проти життя та здоров`я людини, з урахуванням двох пом`якшуючих обставин, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, беручи до уваги обстановку, яка передувала вчиненню злочину, зважаючи на позицію потерпілого ОСОБА_6 , який будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не пред`явив та цивільного позову не подав, то суд дійшов висновку про наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро рокаявся у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що підтверджується протоколом проведеного з ним слідчого експерименту, раніше не судимий, а тому, в зв`язку з цим, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України, - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 
Водночас, враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину, специфіку та агресивний характер дій обвинуваченого ОСОБА_3 (нанесення множинних ударів руками та ногами по безпорадному потерпілому), суд не вбачає об`єктивних підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки вважає неможливим виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню, як ним, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень без реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 15.03.2026 року та 17.03.2026 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово безперервно продовжувався судом та діє станом на день ухвалення вироку.
За таких обставин, суд вважає за потрібне зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання попереднє ув`язнення, а саме один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 15.03.2026 року по 13.09.2026 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_3 обирався у виді тримання під вартою, а тому до набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 366-371, 373-374, 376, 615 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 121 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 у виді тримання під вартою залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 14 вересня 2026 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання попереднє ув`язнення, а саме один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 15.03.2026 року по 13.09.2026 року включно.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, - не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду 
Миколаївської області ОСОБА_1