УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/5323/25
провадження № 2-а/361/67/25
24.02.2026
РІШЕННЯ
Іменем України
24 лютого 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді	Петришин Н.М.,	
за участю секретаря 	Гриценко А.М.,	

розглянувши у відкритому засіданні у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення шкоди, -
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, стягнення шкоди. 
В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 22 квітня 2025 року ОСОБА_1 зупинено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області. За результатами перевірки з`ясовано, що позивач перебуває у розшуку. ОСОБА_1 доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складення протоколу про адміністративне правопорушення, який оформлено 23.04.2025. У період з 22 по 23 квітня 2025 року ОСОБА_1 знаходився у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 «під погрозами застосування йому фізичної шкоди», без права виходу за межі установи. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 23.04.2025, позивачу інкріміновано порушення вимог ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий облік і військову службу», абз. 2 ч. 1 та абз. 8 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у зв`язку з тим, що військовозобов`язаний 
ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом по повістці 
№ 2574584 від 20.02.2025, чим вчинив адміністративний проступок, передбачений ч. 3 ст. 201-1 КУпАП. ОСОБА_1 з даний протоколом не погодився, про що зазначив у ньому свої заперечення. 
05 травня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою на позивача накладено штраф у розмірі 17 000 гривень. Позивач не погоджується з вищевказаною постановою, вважає її безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 17.03.2025 він не отримував, повістка повернулася адресату з відміткою «за терміном зберігання». Позивач наголошував на тому, що відправником повістки зазначене Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Броварської міської ради, що не відповідає ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; повістка не була надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто»; повернення Управлінню соціального захисту населення виконавчого комітету Броварської міської ради поштового відправлення № 0601117080181 «За закінченням терміну зберігання» не є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Лист № 0601117080181 відправлено 03.03.2025, а повернуто відправнику 18.03.2025, тобто на наступний день після дня виклику – 17.03.2025. Крім того, зазначав, що замість вручення повістки про виклик 22 квітня 2025 року, у день перевірки, до позивача фактично застосовано процедуру адміністративного затримання більш ніж на 3 години, при цьому ані повістку у порядку п. 54 постанови № 560, ані протокол про адміністративне затримання, як це передбачено ст. 261 КУпАП, оформлено не було. Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 23.04.2025, позивача поінформовано під підпис про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП на 29.04.2025. Однак, справу фактично розглянуто 05.05.2025, оскільки постанова винесена саме цього дня. Відтак, позивач вважає, що його належним чином не повідомлено про дату розгляду такої справи про адміністративне правопорушення.
Позивач вказує на те, що протиправними діями щодо безпідставного притягнення відповідача до адміністративної відповідальності йому завдано шкоди. Так, після отримання оскаржуваної постанови у нього стався гіпертонічний криз, у зв`язку з чим він перебував на стаціонарному лікуванні у період з 06 по 12 травня 2025 року, де здійснювалися витрати на його лікування, зокрема, придбання ліків, а також матеріалів медичного призначення. Наголошував на тому, що він на утриманні має двох дітей, одна з яких є дитиною з інвалідністю. Моральна шкода, завдана позивачу, полягає у порушенні звичайного устрою життя, психічному напруженні; розчаруванні у діяльності РТЦК та СП; душевних стражданнях; необхідності докладати додаткових зусиль для поновлення стану здоров`я; постійній нервовій напрузі і пригніченості; а також роздратованості.
З огляду на вищевикладені обставини, ОСОБА_1 просив скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення; стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 заподіяну моральну шкоду у розмірі 17 000 гривень, заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 46 265,60 гривень, а також судові витрати.
Заперечення відповідача 
25 червня 2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилається на те, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ, повноваження органів місцевого самоврядування у сфері мобілізаційної та оборонної роботи розширено з 18.05.2024, зокрема, включено забезпечення організації призову громадян на військову службу та виклик військовозобов`язаних та резервістів до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Щодо відсутності на повістці позначок «Повістка ТЦК» та «Вручити особисто», то відповідач наголошує на тому, що такі позначки не є обов`язковими. Відсутність опису вкладення, хоча й ускладнює доведення вмісту відправлення, однак не скасовує факту відправлення такої повістки. Згідно з п. 41 постанови КМУ № 560 від 16.05.2024, належним підтвердженням оповіщення у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, повідомленою цією особою ТЦК та СП під час уточнення своїх облікових даних. Повернення відправлення «За закінченням терміну зберігання» фактично свідчить про відсутність адресаиа за вказаною адресою або його ухилення від отримання кореспонденції, що прирівнюється до відмітки про відсутність особи. Відповідач заперечує факт адміністративного затримання позивача та вказує на те, що позивач був доставлений до ТЦК за участі працівників поліції й їхні дії були спрямовані н забезпечення виконання позивачем його обов`язку, а перебування позивача у приміщенні ТЦК зумовлене з`ясуванням обставин та оформленням документів, а не під примусом. ІНФОРМАЦІЯ_4 наголошував на тому, що ОСОБА_1 належно повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить його підпис у протоколі про призначення засідання на 29.04.2025. У разі зміни дати розгляду справи, позивача було належним чином повідомлено про нову дату, і це підтверджується відповідними документами, які відповідач надасть до суду. Вважає, що позовні вимоги в частині стягнення шкоди є безпідставними та недоведеними. 
26 грудня 2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_3 також надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначив, що оскаржувана постанова винесена відповідно до вимог закону, тому просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю належними доказами.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 19 травня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_2 від 18 вересня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_5 залучено до участі у справі № 361/5323/25 в якості співвідповідача.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.
ІНФОРМАЦІЯ_6 направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.
У судове засідання ІНФОРМАЦІЯ_7 представника не направив, ТЦК та СП про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав відзив, в якому у задоволенні позову просив відмовити.
Обставини справи, що встановлені судом
Відповідно до копії повістки № 2574584 від 20.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 викликав ОСОБА_1 для уточнення даних на 17.03.2025 о 12:00.
Згідно наявних у матеріалах справи документів, поштове відправлення позивачу вищевказаного виклику здійснювалося від імені Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області. Конверт повернувся відправнику 18.03.2025 з поштовою відміткою «За закінченням терміну зберігання».
Відповідно до військово-облікового документа в додатку «Резерв+», сформованого 12.07.2024, ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 23 квітня 2025 року начальником групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_9 , майором ОСОБА_3 , військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом по повістці № 2574584 від 20.02.2025, чим порушив вимоги частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 2 ч. 1 та абз. 8 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджені постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач ОСОБА_1 ознайомився з даним протоколом 23.04.2025, про що свідчить його підпис. За змістом вищевказаного протоколу, ОСОБА_1 із зазначеними правопорушеннями не згоден, зазначив, що надасть додатково пояснення у письмовій формі. 
З Протоколу про адміністративне правопорушення б/н від 23 квітня 2025 року встановлено, що позивача повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться об 11:00 29.04.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет № 14-а.
Постановою б/н по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, складеною 05 травня 2025 року керівником ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 , на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 
На підтвердження заявлених вимог позивачем надані також копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30.03.2013 щодо його дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , посвідчення серії НОМЕР_2 від 26.12.2024, свідоцтва про народження сина ОСОБА_6 від 30.03.2013, Виписки із медичної карти стаціонарного хворого ТОВ «Адоніс-лаб» щодо перебування позивача ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у період з 06.05.2025 по 12.05.2025; Консультативного висновку кардіолога від 12.05.2025; Рахунку на оплату від 12.05.2025 на суму 46 265,60 гривень; чеку № 12827 від 12.05.2025; Акту здачі-приймання робіт (наданих послуг).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
За змістом ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Так, за змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.
Згідно з абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 1 цієї статті визначені обов`язки громадян, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Пункт 3 цієї ж статті передбачає, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються: 1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» доручено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу (далі - Указ №65). Згідно пункту 79 постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (в редакції від 30.12.2022) (далі Порядок №1487) районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.
Відповідно до пункту 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2002 №352, повістки громадянам можуть вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено: громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
- Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
За приписами частини 1 статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а за змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є неявка позивача ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк та місце, зазначені в повістці № 2574584 від 20.02.2025, чим порушив вимоги статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Так, 16 травня 2024 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі - Порядок № 560), який визначає, зокрема, процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби, процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
За приписами підпункту 1 пункту 27 Порядку №560, під час мобілізації громадяни викликаються з метою: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
У пункті 28 Порядку №560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Відповідно до пункту 34 Порядку №560, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У силу вимог підпункту 23 пункту 41 Порядку №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, після набрання чинності змінами до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних, однак не була отримана військовозобов`язаним, про що працівниками Укрпошти проставлено відповідну відмітку: «відмова отримати поштове відправлення» чи «відсутність адресата за адресою».
Разом з цим, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що повісткою № 2574584 від 20.02.2025 ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 17.03.2025 на 12 годину 00 хвивлин (а.с. 17).
Дану повістку було направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням з ідентифікатором поштового відправлення: 060111708 (а.с. 18-19).
Зі змісту роздруківки із офіційного веб-сайту Укрпошти, вбачається, що дану повістку не вручено позивачу, її 18.03.2025 повернуто відпрвнику за закінченням терміну зберігання.
Так, суд зауважує, що змінами, внесеними постановою уряду від 08 жовтня 2024 року №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.
У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Разом з тим, самого рекомендованого листа (конверту) з позначкою "Повістка ТЦК" та з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, відповідачем суду не надано, до матеріалів справи позивачем приєднано лише роздруківку із офіційного веб-сайту Укрпошти, станом на 26.04.2025, з якого вбачається, що направлення хоча і надійшло до відділення поштового зв`язку, єдина та невдала спроба вручення повістки зафіксована 08.03.2025 (коли повітка була про виклик на 17.03.2025 о 12:00), а 18.03.2025 року поштове направлення повернуто відправнику із відміткою "закінчення встановленого терміну зберігання".
Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення України вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Згідно з частин 1 та 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші бставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).
З огляду на викладене, виникає обґрунтований сумнів в тому, що працівниками Укрпошти взагалі дотримані всі передбачені Порядком №1147 жовтня 2024 року Правил надання послуг поштового зв`язку щодо належного вручення позивачу повістки.
Суд вважає даний сумнів має бути трактованим на користь позивача при розгляді цієї справи.
Разом з тим, відповідачем при прийнятті спірної постанови взагалі не з`ясовано підстав неотримання позивачем повістки до ТЦК, зокрема, на яке число викликався позивач, при цьому справу розглянуто 05 травня 2025 року, коли згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 23.04.2025 розгляд справи призначався на 29 квітня 2025 року об 12:00 год.
Суд вважає, що вищевказані обставини є суттєвими, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.
Приписами ст. 277 КУпАП встановлено, що справу про адміністративне правопорушення розглядає керівник ТЦК та СП у 15-денний строк за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (ч. 1 ст. 268 КпАП України). За результатами розгляду виноситься постанова у справі, яка оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копію постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено (ст. 285 КпАП України).
З огляду на вищенаведене, та відсутність у матеріалах справи відповідних документів вручення повістки або конверту з рекомендованим повідомлення з вкладенням саме повістки на 17.03.2025 про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що повернувся з відміткою «відмова отримати поштове відправлення» чи «відсутність адресата за адресою», суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та їх задоволення в частині скасування оскаржуваної постанови від 05.05.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КупАП та закриття провадження у даній справі.
Щодо позовних вимог про стягнення шкоди
У ст. 3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).
Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 у частині стягнення моральної та матеріальної шкоди, оскільки з наданих позивачем доказів не можна беззаперечно встановити, що вказані збитки та шкода виникли саме внаслідок неправомірних дій відповідача.
За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимогОСОБА_1 , скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закриття провадження у даній справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 251, 268, 280, 289 КУпАП, ст. ст. 72-79, 90, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд,-
в и р і ш и в :
Позов задовольнити частково.
Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.
У решті позовних вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП – НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідачі: ІНФОРМАЦІЯ_6 , код. ЄДРПОУ - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_12 , код ЄДРПОУ – НОМЕР_5 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Суддя  Наталія ПЕТРИШИН