ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2026 року

м. Київ

справа № 520/33165/25
провадження № К/990/28572/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів Єзерова А.А., Рибачука А.І., розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Катунова В.В., Мінаєвої К.В., Ральченка І.М. від 16 червня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у непідготовці та ненадані до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 18 червня 2025 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, з урахуванням окремого доручення Міністра оборони України 09 січня 2025 року № 156/уд, із зазначенням відомостей про надбавку за вислугу років та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії) обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, а саме: надбавки за особливості проходження служби (65 % від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15 % від посадового окладу), та премії (390 % від посадового окладу), для здійснення обчислення та перерахунку з 01 липня 2025 року основного розміру його пенсії;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 18 червня 2025 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, з урахуванням окремого доручення Міністра оборони України 09 січня 2025 року № 156/уд, із зазначенням відомостей про надбавку за вислугу років та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії) обчислених із перерахованих розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, а саме: надбавки за особливості проходження служби (65 % від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років), надбавки за службу в умовах режимних обмежень (15 % від посадового окладу), та премії (390 % від посадового окладу), для здійснення обчислення та перерахунку з 01 липня 2025 року основного розміру його пенсії.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

3. Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року у справі № 520/33165/25 та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження.

4. Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2026 року зупинено провадження у справі № 520/33165/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 у справі № 520/33165/25 до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 240/401/26.

5. Зупиняючи провадження у справі № 520/33165/25, суд апеляційної інстанції виходив з того, що 
ухвалою Верховного Суду від 22 травня 2026 року передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справу № 240/401/26. У зазначеній справі позивач оспорює правомірність обчислення розміру грошового забезпечення за період з 20 травня 2023 року по 18 червня 2025 року з урахуванням приписів пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481, що визнана нечинною та скасована рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року.

6. Зважаючи на перебування у провадженні об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справи № 240/401/26, у межах якої суд касаційної інстанції розглядає питання про застосування до спірних відносин положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 з урахуванням змін, внесених постановою від 12 травня 2023 року № 481, окремі положення якої визнані нечинними та скасовані судовим рішенням, що набрало законної сили 18 червня 2025 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав та доцільність зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 240/401/26. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2026 року, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи.

9. Скаржник зазначає, що правовідносини у справі № 520/33165/25 та у справі № 240/401/26 не є подібними, що виключає можливість застосування висновків, що будуть сформовані у справі № 240/401/26, до справи, що розглядається.

10. Відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

12. Положення цієї норми наділяє суд дискреційним правом, а не покладає на нього обов`язок зупиняти провадження у справі. Використання законодавцем формулювання «суд має право» свідчить, що питання про зупинення провадження вирішується судом з урахуванням конкретних обставин справи та необхідності такого процесуального заходу.

13. Метою цієї підстави для зупинення провадження є забезпечення єдності судової практики та уникнення ухвалення рішень, які можуть суперечити майбутньому правовому висновку палати, об`єднаної палати чи Великої Палати Верховного Суду у справі, що розглядається у подібних правовідносинах.

14. Однак сам по собі факт передачі іншої справи на розгляд палати, об`єднаної палати чи Великої Палати Верховного Суду не є безумовною підставою для зупинення провадження. Суд повинен встановити, що правовідносини у справах є подібними, а правовий висновок, який має бути сформульований під час касаційного перегляду, матиме істотне значення для правильного вирішення спору.

15. Вирішуючи питання про зупинення провадження, суд повинен навести належне мотивування, зокрема зазначити, у чому саме полягає подібність правовідносин, яке питання права є спільним для обох справ, чому без очікування відповідного висновку касаційної інстанції існує ризик неоднакового застосування норм права та яким чином майбутній висновок може вплинути на вирішення конкретної справи.

16. Таким чином, застосування цієї норми вимагає не формального посилання на факт перебування іншої справи на розгляді палати, об`єднаної палати чи Великої Палати Верховного Суду, а здійснення судом оцінки доцільності зупинення провадження з огляду на принципи розумності строків судового розгляду, ефективності судового захисту та забезпечення єдності судової практики. Лише за наявності достатнього зв`язку між справами та реальної необхідності врахування майбутнього правового висновку таке процесуальне рішення відповідатиме завданням адміністративного судочинства.

17. У справі № 240/401/26 предметом судового розгляду є позов військовослужбовця Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій щодо обчислення та виплати грошового забезпечення, а також зобов`язання здійснити його перерахунок і виплату за періоди з 29 січня 2020 року по 15 червня 2021 року та з 03 жовтня 2022 року по 10 грудня 2025 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

18. Отже, предметом спору у зазначеній справі є правомірність незастосування під час нарахування та виплати позивачу основних і додаткових видів грошового забезпечення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 у редакції, чинній з 29 січня 2020 року, а також наявність у позивача права на отримання грошового забезпечення, розрахованого виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року. При цьому одним із ключових питань, що підлягає вирішенню у цій справі, є правомірність визначення розміру грошового забезпечення за період з 20 травня 2023 року по 18 червня 2025 року із застосуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481.

19. У справі № 520/33165/25 предметом розгляду є вимоги особи, яка отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», про визнання протиправною відмови у підготовці та направленні до органу Пенсійного фонду України оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 18 червня 2025 року, складеної із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року, для подальшого перерахунку пенсії з 01 липня 2025 року.

20. Таким чином, предметом спору у справі № 520/33165/25 є наявність у позивача права на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними станом на 18 червня 2025 року, та відповідно права на перерахунок пенсії на підставі такої довідки.

21. На відміну від справи № 240/401/26, у цій справі не ставиться питання про правомірність визначення грошового забезпечення за період з 20 травня 2023 року по 18 червня 2025 року із застосуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481. Позивач не оспорює правові наслідки застосування постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 у період її чинності та не заявляє вимог щодо перерахунку грошового забезпечення за цей період.

22. Отже, у справі № 520/33165/25 спір виник у зв`язку з відмовою відповідача підготувати та направити до органу Пенсійного фонду України довідку про розмір грошового забезпечення станом на 18 червня 2025 року, тобто на дату, коли рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року у справі № 320/29450/24, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року, набрало законної сили, а постанова Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 втратила чинність внаслідок її визнання протиправною та нечинною.

23. Саме цією обставиною позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги, вважаючи, що після набрання законної сили зазначеним судовим рішенням підлягала застосуванню попередня редакція пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, яка передбачає визначення посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями та інших складових грошового забезпечення із використанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня відповідного календарного року. Отже, правовою підставою позову є не перевірка законності постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481чи порядку її застосування у період її дії, а правові наслідки втрати нею чинності та обов`язок відповідача оформити довідку про розмір грошового забезпечення відповідно до нормативного регулювання, чинного після 18 червня 2025 року.

24. За таких обставин правовий висновок, який буде сформульований об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 240/401/26, не є визначальним для вирішення спору у справі № 520/33165/25, оскільки не стосується того самого предмета спору та не охоплює вирішення правового питання, від якого залежить правильне вирішення цієї справи.

25. Отже, сам по собі факт перебування справи № 240/401/26 на розгляді об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не створював передбачених пунктом 5 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України правових підстав для зупинення провадження у справі № 520/33165/25.

26. Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд не навів належного обґрунтування подібності спірних правовідносин та не встановив, що майбутній правовий висновок об`єднаної палати матиме вирішальне значення для правильного вирішення цього спору. 

27. За наведених обставин суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав, передбачених статтею 236 Кодексу адміністративного судочинства України, для зупинення провадження у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. Відповідно до частин першої і четвертої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

29. З огляду на викладене касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2026 року скасувати.

Справу № 520/33165/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та не оскаржується. 

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

судді А.А. Єзеров 

А.І. Рибачук