П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/20720/26

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Димерлія О.О.,
суддів Вербицької Н.В., Терлецького Д.С., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2026 року у справі №420/20720/26 за позовом ОСОБА_1 до Одеського ліцею №50 Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Одеській області в особі Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1, Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
08 липня 2026 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність директора Одеського ліцею №50 Одеської міської ради, яка виразилася у невчиненні дій щодо невідкладного (протягом однієї доби) повідомлення уповноважених підрозділів органів Національної поліції України та Служби у справах дітей про факти булінгу (цькування) щодо неповнолітньої ОСОБА_2 , викладені у заяві ОСОБА_1 від 26 квітня 2026 року;
- визнати протиправною бездіяльність директора Одеського ліцею №50 Одеської міської ради, яка виразилася у не скликанні засідання Комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) Одеського ліцею №50 Одеської міської ради (не пізніше ніж через три робочих дні з дня отримання заяви) для проведення розслідування фактів психологічного насильства, викладених у письмовій заяві ОСОБА_1 від 26 квітня 2026 року;
- зобов`язати Одеський ліцей №50 Одеської міської ради невідкладно повідомити відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області про факти, викладені у заяві ОСОБА_1 від 26 квітня 2026 року, для вжиття заходів відповідно до чинного законодавства України;
- зобов`язати Одеський ліцей №50 Одеської міської ради невідкладно повідомити Службу у справах дітей Одеської міської ради про факти, викладені у заяві ОСОБА_1 від 26 квітня 2026 року, для вжиття заходів відповідно до чинного законодавства України;
- зобов`язати Одеський ліцей №50 Одеської міської ради скликати засідання Комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) Одеського ліцею №50 Одеської міської ради у встановленому законодавством порядку для розгляду заяви ОСОБА_1 від 26 квітня 2026 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2026 року у справі №420/20720/26 відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Одеського ліцею № 50 Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Одеській області в особі Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1, Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які виникли між сторонами, не є публічно-правовими та за суб`єктним складом сторін цей спір не підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.
Як зауважено окружним адміністративним судом, безпосередньо між позивачем та Одеським ліцеєм №50 Одеської міської ради відсутні публічно-правові відносини, в рамках яких відповідач приймав або повинен був приймати та/або вчиняти відносно ОСОБА_1 владні управлінські рішення та/або дії. 
Так, заявлена позивачем у даній справі позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача, стосується вчинення цим же відповідачем протиправних дій по відношенню до його доньки, за які передбачена адміністративна чи кримінальна відповідальність. За наявності таких обставин, позивач не тільки має право, але і зобов`язаний самостійно звернутись до правоохоронних органів із заявою про вчинення таких дій по відношенню до його неповнолітньої доньки, законним представником якої він є.
З огляду на викладене, судом попередньої інстанції зазначено про те, що цей спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а спосіб захисту прав неповнолітньої особи має здійснюватися шляхом звернення її законного представника до правоохоронних органів із відповідною заявою, якщо останній вбачає в таких діях протиправність.
Не погоджуючись із означеним судовим рішенням, позивачем (далі – скаржник) подано апеляційну скаргу, у якій зазначено, що окружним адміністративним судом порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Як слідує зі змісту апеляційної скарги, обґрунтовуючи свої вимоги скаржник вказує, що Одеський ліцей №50 є комунальним закладом освіти. В силу приписів Закону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року №2145-VIII та Порядку реагування на випадки булінгу (цькування) в закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти та науки України №1646 від 28 грудня 2019 року, Держава делегувала керівнику закладу освіти чіткі публічно-управлінські та контролюючі функції у сфері захисту прав дітей та створення безпечного освітнього середовища.
Скаржник наголошує, що з метою забезпечення реагування на випадки насильства, зокрема булінгу (цькування), керівник закладу освіти здійснює заходи, визначені пунктом 5 Порядку реагування на випадки насильства та жорстокого поводження з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2025 року № 1513.
Відтак, директор Одеського ліцею №50 Одеської міської ради, при виконанні повноважень як керівник закладу освіти, є суб`єктом владних повноважень в розумінні КАС України, оскільки здійснює публічно-владні управлінські функції у сфері освіти. Більше того, як доводив скаржник, підставою звернення до суду слугував факт не вжиття з боку директора Одеського ліцею №50 відповідних заходів за наслідками подання позивачем заяви від 26.04.2026 року.
З урахуванням викладеного, на переконання скаржника, окружний адміністративний суд дійшов помилкового висновку про те, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту установлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування судом норм процесуального права, апеляційним судом зазначає про таке.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції.
Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №127/21764/17, від 23 березня 2021 року у справі №367/4695/20).
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Справою адміністративної юрисдикції, в розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України, є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватися суб`єктом саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
Під владними управлінськими функціями, що здійснюються на основі законодавства, зокрема, на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження в рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування, що не належать до законодавчих повноважень чи повноважень здійснювати правосуддя.
За пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Із наведених норм права вбачається, що до адміністративної юрисдикції належить справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує її права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.
Натомість, визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Як свідчать матеріали справи та зміст позовних вимог, предметом перевірки у цій справі на відповідність вимогам Закону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року №2145-VIII та Порядку реагування на випадки булінгу (цькування) в закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти та науки України №1646 від 28 грудня 2019 року є бездіяльність директора Одеського ліцею №50 Одеської міської ради, яка виразилася у невчиненні відповідних дій за наслідками подання ОСОБА_1 заяви від 26 квітня 2026 року.
Так, Законом України "Про освіту" від 05 вересня 2017 року №2145-VIII (далі – Закон №2145-VIII) визначено, що освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави.
Метою освіти є всебічний розвиток людини як особистості та найвищої цінності суспільства, її талантів, інтелектуальних, творчих і фізичних здібностей, формування цінностей і необхідних для успішної самореалізації компетентностей, виховання відповідальних громадян, які здатні до свідомого суспільного вибору та спрямування своєї діяльності на користь іншим людям і суспільству, збагачення на цій основі інтелектуального, економічного, творчого, культурного потенціалу Українського народу, підвищення освітнього рівня громадян задля забезпечення сталого розвитку України та її європейського вибору.
Цей Закон регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти.
Згідно до ч.3 ст. 26 Закону №2145-VIII керівник закладу освіти в межах наданих йому повноважень, зокрема, забезпечує створення у закладі освіти безпечного освітнього середовища, вільного від насильства та булінгу (цькування), у тому числі:
- з урахуванням пропозицій територіальних органів (підрозділів) Національної поліції України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, служб у справах дітей та центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді розробляє, затверджує та оприлюднює план заходів, спрямованих на запобігання та протидію булінгу (цькуванню) в закладі освіти;
- розглядає заяви про випадки булінгу (цькування) здобувачів освіти, їхніх батьків, законних представників, інших осіб та видає рішення про проведення розслідування;
- скликає засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) для прийняття рішення за результатами проведеного розслідування та вживає відповідних заходів реагування;
- забезпечує виконання заходів для надання соціальних та психолого-педагогічних послуг здобувачам освіти, які вчинили булінг, стали його свідками або постраждали від булінгу (цькування);
- повідомляє уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України та службі у справах дітей про випадки булінгу (цькування) в закладі освіти;
- здійснює інші повноваження, передбачені законом та установчими документами закладу освіти.
Механізм реагування на випадки булінгу (цькування) в закладах освіти всіх типів і форм власності визначений Порядком реагування на випадки булінгу (цькування), затверджений наказом Міністерства освіти і науки України від 28 грудня 2019 року №1646, зареєстрований в Мінюсті України 03 лютого 2020 року за № 111/34394 (далі – Порядок № 1646).
Так, пунктом 7 Розділу І Порядку №1646 передбачено, що педагогічні (науково-педагогічні) та інші працівники закладу освіти у разі, якщо вони виявляють булінг (цькування), зобов`язані:
- вжити невідкладних заходів для припинення небезпечного впливу;
- за потреби надати домедичну допомогу та викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги для надання екстреної медичної допомоги;
- звернутись (за потреби) до територіальних органів (підрозділів) Національної поліції України;
- повідомити керівника закладу освіти та принаймні одного з батьків або інших законних представників малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування).
Учасники освітнього процесу також можуть повідомити про випадок булінгу (цькування), стороною якого вони стали або підозрюють про його вчинення стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу або про який отримали достовірну інформацію, керівника закладу освіти або інших суб`єктів реагування на випадки булінгу (цькування) в закладах освіти (пункт 1 Розділу ІІ Порядку №1646).
Керівник закладу освіти у разі отримання заяви або повідомлення про випадок булінгу (цькування):
- невідкладно у строк, що не перевищує однієї доби, повідомляє територіальний орган (підрозділ) Національної поліції України, принаймні одного з батьків або інших законних представників малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування);
- повідомляє службу у справах дітей з метою вирішення питання щодо соціального захисту малолітньої чи неповнолітньої особи, яка стала стороною булінгу (цькування), з`ясування причин, які призвели до випадку булінгу (цькування) та вжиття заходів для усунення таких причин;
- повідомляє центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з метою здійснення оцінки потреб сторін булінгу (цькування), визначення соціальних послуг та методів соціальної роботи, забезпечення психологічної підтримки та надання соціальних послуг;
- скликає засідання комісії з розгляду випадку булінгу (цькування) (далі - комісія) не пізніше ніж упродовж трьох робочих днів з дня отримання заяви або повідомлення.
З урахуванням наведених вище норм законодавства України, апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про те, що директор Одеського ліцею №50 Одеської міської ради, при виконанні повноважень як керівник закладу освіти, є суб`єктом владних повноважень в розумінні КАС України, оскільки здійснює публічно-владні управлінські функції у сфері освіти, зокрема:
- здійснює розгляд заяв про випадки булінгу (цькування) здобувачів освіти, їхніх батьків, скликає засідання комісії з розгляду випадків булінгу (цькування) для прийняття рішення за результатами проведеного розслідування та вживає відповідних заходів реагування.
За обставинами цієї справи позивачем у встановленому порядку повідомлено керівника закладу освіти про подію, що сталася з його донькою під час освітнього процесу про що свідчить подана заява від 26 квітня 2026 року (зареєстрована за Вхід. №03 05 травня 2026 року). (а.с.11-18)
Водночас, як доводив позивач, за наслідками подання відповідної заяви з боку керівника (директора) Одеського ліцею №50 Одеської міської ради не вжито відповідних заходів, передбачених приписами Закону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року №2145-VIII та Порядку реагування на випадки булінгу (цькування) в закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти та науки України №1646 від 28 грудня 2019.
За таких обставин спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки він виник між учасником освітнього процесу та керівникам закладу освіти як суб`єктом владних повноважень щодо оскарження бездіяльності останнього при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, а тому цей спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За такого правового регулювання, ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2026 року про відмову у відкритті провадження у справі №420/20720/26 підлягає скасуванню, оскільки судом попередньої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
Повноваження суду апеляційної скарги за наслідками розгляду апеляційної скарги визначено у приписах статті 312 КАС України.
Так, згідно із частиною 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд до суду першої інстанції.
У відповідності до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
У зв`язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, відповідно до приписів ч. 3 ст. 312, 320 КАС України, оскаржувана ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2026 року про відмову у відкритті провадження у справі №420/20720/26 підлягає скасуванню, а справа направленню до суду для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі.
Керуючись ст. 308, 311, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2026 року про відмову у відкритті провадження у справі №420/20720/26 - скасувати.
Справу №420/20720/26 за позовом ОСОБА_1 до Одеського ліцею №50 Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції в Одеській області в особі Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1, Служби у справах дітей Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання щодо можливості відкриття провадження по справі.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач | | О.О. Димерлій
Судді | | Н.В. Вербицька   Д.С. Терлецький