справа №176/967/26
провадження №2-а/176/6/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Волчек Н.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради, про визнання незаконною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-
В С Т А Н О В И В:
У березні 2026 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення. На виконаня ухвали судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05.03.2026 року позивач надала позовну заяву у новій редакції. 
В обґрунтування позову зазначено, що 17.02.2026 року рішенням адміністративної комісії Київської міської ради було розглянуто протокол про адміністративне правопорушення від 09.01.2026 року серії ВАД 879226 та встановлено, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП, а саме: 09.01.2026 о 15.15 год., перебуваючи на робочому місці (магазин «Сімейний марки» ТОВ «СІМАНПСА» (вул, Є. Харченка, 25 с)), здійснила продаж слабоалкогольного напою «Ром Кола», вмістом етилового спирту 8 % об`ємних одиниць, вартістю 42 гри. 00 коп. неповнолітній особі- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушено вимоги ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 2 ч. 1 ст. 71 Закону Украйні «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального. Визнано ОСОБА_1 винуватою в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 гривень.
На думку позивача, оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням встановленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному і необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт її неправомірних дій.
Позивач вказує про те, що не мала умислу продавати неповнолітній особі слабоалкогольний напій та ніколи б цього не зробила, але ж хлопець на вигляд був дорослий. Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення поліцейський не роз`яснював права, зокрема права на захист. Не демонстрував докази того, що хлопець який придбав слабоалкогольний напій є дійсно неповнолітнім і що особа якій я продала слабоалкогольний напій і ОСОБА_2 2008 року народження, який зазначений у протоколі - це одна і та ж особа. Крім того, у оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення не зазначено доказів на підставі яких її було визнано винною у скоєнні правопорушення, а зазначено що брались до уваги лише її пояснення по суті правопорушення з протоколу.
Однак, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП. оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви.
Крім того у постанові не зазначено що комісія брала до уваги при призначенні мені саме такого розміру стягнення, оскільки призначений мені розмір не є мінімальним, що передбачений цією статтею, не зазначено чи бралось до уваги, що я є особою похилого віку, що раніше ніколи не притягалась до адміністративної відповідальності та ін.
За вказаних обставин вважає, що прийняте адміністративною комісією рішення про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується лише на припущеннях, оскільки достатні та допустимі докази її вини відсутні.
Враховуючи наведене, просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 286 від 17.02.2026 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Ухвалою судді від 19 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
05 травня 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву згідно якого він заперечує про задоволення позовних вимог, просить його залишити без задоволення, зазначаючи, що Виконавчий орган Київської міської ради не погоджується з доводами адміністративного позову та вважає їх такими, що суперечать встановленим обставинам та матеріалам справи. 
В обґрунтування законності розгляду адміністративною комісією протоколу про адміністративне правопорушення від 09.01.2026 серії ВАД № 879226 та винесення оскаржуваної постанови № 286 від 17.02.2026, представник відповідача посилається на те, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто адміністративною комісією відповідно до вимог статті 268 КУпАП. При винесені постанови було детально проаналізовано всі наявні матеріали справи, в повному обсязі досліджено всі докази та обставини вчиненого правопорушення та цілком обґрунтовано винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 156 КУпАП з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Крім того, звертає увагу, що позивач була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить її особистий підпис в протоколі про адміністративне правопорушення від 09.01.2026 серії ВАД 879226. На засідання адміністративної комісії 17.02.2026 року позивач не з`явилась, жодних клопотань чи заперечень по справі від неї не надходило. Тому, адміністративна комісія на засіданні 17.02.2026 всебічно розглянувши матеріали справи та наявні докази, з урахуванням наданих пояснень позивача в протоколі, винесла законну та обґрунтовану постанову про накладення адміністративного стягнення № 286 від 17.02.2026.
Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 09.01.2026 серії ВАД № 879226 вбачається, що позивачу роз`яснено права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом. 
Відповідно до частини 1 статті 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 156 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 5.2. пункту 5 Положення про адміністративну комісію при виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), затвердженого рішення Київської міської ради від 23.09.2021 № 2381/2422 підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженої на те посадовою особою, іншими особами відповідно до статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
27.01.2026 до адміністративної комісії надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 09.01.2026 серія ВАД № 879226 складений інспектором СЮП ВП Дарницького УП ГУНП у місті Києві капітаном поліції Жало О. відносно продавця магазину «Сімейний маркет» ТОВ «Сіманіка» ОСОБА_3 за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: «09.01.2026 року о 15 год. 15 хв., за адресою: м. Київ, вул. Харченка, 25 с, в приміщенні магазину Сімейний маркет ТОВ «Сіманіка» гр. ОСОБА_3 здійснила продаж неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не перековавшись у повнолітті, слабоалкогольний напій «Ром Кола», вмістом етилового спирту 8 % об`ємних одиниць, вартістю 42 грн. 00 коп.».
До протоколу додано: рапорт старшого інспектора СЮП ВП Дарницького УП ГУНП у м. Києві капітана поліції Жало О., пояснення гр. ОСОБА_3 , пояснення неповнолітнього гр. ОСОБА_2 , акт огляду та вилучення від 09.01.2026 р., копію паспорта гр. ОСОБА_3 , копію паспорта гр. ОСОБА_2 , копію чека № 0000030293, витяг з єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин що використовуються в електронних сигаретах (щодо ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, сидром та перрі (без додання спирту), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах).
Крім того, в своїй позовній заяві позивач підтверджує факт продажу слабоалкогольного напою «Ром Кола» неповнолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При розгляді адміністративної справи № 286 від 17.02.2026 адміністративна комісія, встановила, що позивач, як продавець магазину «Сімейний маркет» ТОВ «Сіманика» здійснила продаж слабоалкогольного напою «Ром Кола», вмістом етилового спирту 8 % об`ємних одиниць, вартістю 42 грн. 00 коп. неповнолітній особі ОСОБА_2 , проявивши при цьому необережність, оскільки не переконалась щодо віку особи, що є порушенням правил торгівлі, яке створило загрозу здоров`ю неповнолітньої особи через можливість вживання слабоалкогольного напою.
Таким чином, зазначені в копії чеку № 0000030293 відомості щодо дати, часу, місця продажу позивачем, забороненого товару, відповідають відомостям даті, часу, місцю продажу неповнолітній особі, забороненого товару, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення від 09.01.2026 року серії ВАД № 879226, рапорті від 09.01.2026, акті огляду та вилучення від 09.01.2026, складених старшим інспектором СЮП ВП Дарницького УП ГУНП у місті Києві капітаном поліції Жало О., письмових поясненнях неповнолітнього гр. ОСОБА_2 , які у своїй сукупності є достатніми, допустимими та належними доказами вчинення Позивачем, зазначеного вище адміністративного правопорушення.
За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 09.01.2026 серії ВАД № 879226, адміністративною комісією на засіданні 17.02.2026 було визнано винною продавця магазину «Сімейний маркет» ТОВ «СІМАНІКА» ОСОБА_4 у вчинення правопорушення передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП та винесено постанову № 286 про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 грн., тобто в межах санкцій передбачених частиною 2 статті 156 КУпАП.
Підсумовуючи все вищезазначене, на засіданні 17.02.2026 року адміністративною комісією всебічно, повно та об`єктивно з`ясовано обставини справи, дослідженні усі наявні у справі докази, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 грн.
Таким чином, адміністративна комісія діяла в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України, а тому вважає постанову № 286 про накладення адміністративного стягнення від 17.02.2026 року цілком законною та обґрунтованою, винесеною з дотриманням вимог чинного законодавства.
Дослідивши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 17.02.2026 стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 879226, відповідно до якого 09.01.2026 о 15:15 год., перебуваючи на робочому місці (магазин «Сімейний маркет» ТОВ «СІМАНКА»), ОСОБА_1 здійснила продаж слабоалкогольного напою «Ром Кола», вмістом етилового спирту 8 % об`ємних одиниць, вартістю 42 грн. 00 коп. неповнолітній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушила п. 2 ч. 1 ст. 71 Закону Украйні «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
ОСОБА_1 визнано винуватою в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200,00 гривень.
Згідно з протоколом засідання адміністративної комісії при виконавчому органі, ОСОБА_1 на засідання комісії, яке було призначене на 14 год 00 хв 17.02.2026 року не з`явилася.
На переконання адмінкомісії, винуватість ОСОБА_1 підтверджена протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 879226 від 09.01.2026 року та іншими документами.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 879226 від 09.01.2026 року, складеного інспектором СЮП ВП Дарницького УП ГУНП у місті Києві капітаном поліції Жало О., вбачається, що в ньому відображено суть адміністративного правопорушення, яка відповідає змісту оскаржуваної постанови, зазначено про відсутність свідків події та потерпілих, відсутність заподіяної правопорушенням шкоди, а також будь-яких вилучених речей.
Згідно Акту огляду та вилучення від 09.01.2026 року вбачається, що алкогольний напій ТМ «Смак» "Ром кола" добровільно видав ОСОБА_2 , який пояснив, що придбав вказаний товар за безготівковим розрахунком в сумі 42,00 грн в магазині «Сімейний маркет».
До протоколу додано копію фіскального чеку, письмові пояснення неповнолітнього ОСОБА_2 та письмові пояснення ОСОБА_1 .
Інших доказів до матеріалів справи не додано.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною першою статті 9 КпАП України визначене, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення е будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Частиною 2 ст.283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.
Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п.7 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За частиною другою ст.156 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку.
Отже, при доведенні вини особи у вчиненні даного адміністративного правопорушення доказуванню підлягає факт продажу працівником магазину неповнолітній особі алкогольного напою та тютюнових виробів.
Оскаржувана постанова обґрунтована тим, що вина ОСОБА_1 доведена протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.
Суд наголошує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні статті 251 КпАП України, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у цьому.
Разом з тим, фактично вбачається, що інші докази, на яких би ґрунтувалася оскаржувана постанова, відсутні та такі докази в ній не наведені, не описані та не проаналізовані, постанова носить формальний характер і за своїм змістом лише дублює протокол про адміністративне правопорушення.
Як встановлено судом, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж алкоголю неповнолітній особі ОСОБА_2 у приміщенні магазину «Сімейний маркет».
Разом з тим матеріали справи не містять відомостей про те, на підставі яких доказів було встановлено, що ОСОБА_1 є продавцем вказаного магазину, що саме вона продала неповнолітньому алкогольний напій.
Так, в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні жодні належні та допустимі докази про її статус як працівника магазину «Сімейний маркет» (наказ про прийняття на роботу, ін.).
В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено додатків до нього та в ньому не зафіксовано відомостей про ОСОБА_2 , натомість вказано, що свідки події та потерпілі відсутні.
Додані до матеріалів справи акт огляду за умови невідображення відомостей про нього в оскаржуваній постанові не може слугувати доказом будь-яких подій в межах даної справи.
Також, як акт огляду та вилучення, так і протокол про адміністративне правопорушення не можуть слугувати беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 , оскільки лише свідчать про факт виявлення у ОСОБА_2 алкогольної продукції, однак не підтверджують той факт, що ОСОБА_2 купував її саме в магазині «Сімейний маркет». 
Окрім того, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_1 було здійснено реалізацію йому алкогольних напоїв .
В матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 порушила вказані у протоколі про адміністративне правопорушення вимоги.
При цьому, відповідно до акту огляду та вилучення неповнолітній ОСОБА_2 повідомив, що придбав алкогольний напій в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » однак взагалі не вказує хто саме продав йому вказані товари.
Окрім того, неповнолітній ОСОБА_2 не надавав пояснень при засіданні комісії.
Так, у постанові № 560/751/17 від 27.06.2019 року колегія суддів Верховного Суду зазначила, що підтвердження порушення показаннями свідків, не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.
Будь яких фото -, відеоматеріалів, які б підтверджували факт продажу неповнолітньому заборонених товарів матеріали справи не містять.
Отже, матеріали справи не доводять фактів описаних у фабулі протоколу, відсутні фото та відеофіксації, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, яке їй інкримінується, оскільки відсутні докази, що беззаперечно вказують на те, що вона, а не інша особа здійснила продаж товарів.
Крім того, диспозиція ч.2 ст.156 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють правила торгівлі, у тому числі, алкогольними напоями.
Окремо суд наголошує, що належним підтвердженням факту продажу алкогольних напоїв є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 року (справа Ж1/81171217/16 адміністративне провадження №К/9901741573/18).
Разом з тим, суд критично ставиться до твердження відповідача про наявність фіскального чеку на підтвердження того, що у визначений у протоколі про адміністративне правопорушення час продаж алкогольного напою було здійснено саме позивачем та саме покупцю ОСОБА_2 .
Згідно фіскального чеку, магазин ФОП ОСОБА_5 09.01.2026 року об 15:15:24 год. здійснив продаж товару під назвою "супутні товари" безготівковим розрахунком на суму 42,00 грн.
Отже, з долученого до матеріалів справи фіскального чеку не вбачається, що ОСОБА_1 (магазин "Сімейник маркет" ТОВ "Сіманіка") здійснив продаж алкогольного напою.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення ВАД № 879226 від 09.01.2026 року, який складений відносно позивачки за ч.2 ст.156 КУпАП, вбачається, що у вказаному протоколі не зазначено інформації про вилучення будь-яких алкогольних напоїв та про наявність фіскального чека, що «поза розумним сумнівом» підтверджував би продаж вказаного товару.
Зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається на підставі яких саме доказів відповідач дійшов висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП.
Оцінюючи оскаржуване рішення на відповідність вимогам ст.2 КАС України суд вважає, що відповідач дійшов передчасного висновку щодо визнання винуватості позивачки у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та не врахував об`єктивні обставини по справі.
Відповідно до п.30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, зазначає, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.
При цьому, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, не має права самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу, що є неприпустимим.
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й у статті 62 Конституції України.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
За змістом норм частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Отже, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний довести правомірність свого рішення (постанови) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема довести факт вчинення позивачем порушення законодавства, що регулює зокрема, порядок здійснення діяльності із реалізації алкогольних тютюнових виробів.
Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному судочинстві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
У рішенні від 10.02.1995 у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо події самого правопорушення та законності його фіксації.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Суд враховує, що матеріали справи свідчать про відсутність об`єктивних даних, які б підтверджували вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, і відповідачем у справі таких доказів не надано.
Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні належні та допустимі докази вини позивачки.
Таким чином, при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не було дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення уповноважена особа зобов`язана була зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.
Проаналізувавши обставини справи та її матеріали, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем правомірності прийняття оскаржуваної постанови, та про те, що під час підготовки справи до розгляду не були виконані вимоги ст.251 КпАП України щодо обов`язку збирання доказів у справі.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, постанова адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.02.2026 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закриттю.
Керуючись статтями 7-11,77,242-246,286 КАС України, суд
У Х В А Л И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради, про визнання незаконною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, задовольнити.
Постанову адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про адміністративне правопорушення № 286 від 17.02.2026 року, якою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчому органі Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (код ЄДРПОУ 37335728, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстарції АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 665,60 грн. 
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області:     Н.Ю. ВОЛЧЕК