РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/2797/26
провадження у справі № 2/0285/2085/26
10 серпня 2026 року  м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Васильчук Л. Й.,
за участі секретаря судового засідання  Букши О. В.,
розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Слон кредит», в інтересах якого діє представник позивача Кушнір Святослав Любомирович
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути із відповідача ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (далі - Товариство) заборгованість за кредитним договором №2327904 від 09.06.2025 (далі — Кредитний договір) у розмірі 66799,99 грн, а також понесені позивачем судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Товариством та відповідачем 09.06.2025 укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 32000 грн. строком на 360 днів до 18.04.2026. Товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши відповідачу грошові кошти, проте остання своїх зобов`язань належним чином не виконує, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого станом на дату подання позову виникла заборгованість у розмірі 66799,99 грн., що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 31999,99 грн., по процентам в розмірі 34800 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. 
Ухвалою від 19.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 
05.06.2026 представником відповідачки через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, а у разі часткового задоволення позову — визнати обґрунтованими лише вимоги в частині фактично отриманого та неповернутого тіла кредиту та відмовити у стягненні нарахованих відсотків, штрафних санкцій та інших додаткових платежів як необґрунтованих, відмовити у стягнення судових витрат. Посилається на те, що факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів не заперечує. Разом з тим, вважає, що вимоги нарахованих відсотків та інших платежів є непропорційними та не підтвердженими належними та допустимими доказами. Зокрема, відсутні: деталізований розрахунок заборгованості, розрахунок процентів із зазначенням періодів їх нарахування, розрахунок штрафних санкцій та первинні документи, що підтверджують формування заборгованості. Крім того, умови договору містять ознаки несправедливості, а також позивач допускав недобросовісні дії при стягненні заборгованості.
Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі заяви-анкети 09.06.2025 між ТОВ "Слон кредит" та ОСОБА_2 був договір №2327904, відповідно до умов якого: сума кредиту - 32000 грн.; строк кредиту - 360 днів; підвищена процентна ставка становить 15% в день та застосовується за перший день користування кредитом (за календарний день в якому надано кредит); стандартна процентна ставка становить 3% в день та застосовується з другого дня користування кредитом (включно) до 23.06.2025 включно; знижена процентна ставка 0.6% в день та застосовується в період дії стандартної процентної ставки; денна процентна ставка: 0.877% в день, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; 0.784% в день, якщо застосовано знижену процентну ставку протягом періоду її дії. Пільгова процентна ставка становить 0,75% в день та застосовується з 24.06.2025 включно до останнього дня строку кредиту.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» грошові кошти на суму 32000 грн 09.06.2025 було перераховано на картку № НОМЕР_1 .
З наданої на запит суду інформації АТ «Універсал банк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_2 в банку було емітовано карту та зараховано кошти на суму 32000 грн. 09.06.2025.
З розрахунку заборгованості за Кредитним договором встановлено, що ОСОБА_1 має заборгованість перед Товариством у розмірі 82799,99 грн, що складається з: 31999,99 грн - основний борг; 34800 грн -відсотки, 16000 грн. - штраф.
Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Із дослідженого судом Кредитного договору встановлено, що останній укладений в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом - одноразовим ідентифікатором М931, що свідчить про те, що останній всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як слідує із позовної заяви представник позивача просить стягнути із відповідачки 66799,99 грн. що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 31999,99 грн., по процентам в розмірі 34800 грн. та, відповідно розрахунку заборгованості, відсотки були нараховані за період із 09.06.2025 по 01.12.2025.
З аналізу викладених обставин справи вбачається, що Кредитний договір був укладений між сторонами 09.06.2025 строком на 360 днів, що також не заперечується відповідачкою.
При цьому відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами відповідачка зобов`язалася сплачувати проценти за встановленою договором процентною ставкою. Факт укладення кредитного договору, отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 32000 грн. та погодження сторонами розміру процентної ставки матеріалами справи підтверджується та відповідачкою не спростований.
Як убачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, заявлені до стягнення проценти нараховані за період користування кредитними коштами, який не виходить за межі встановленого договором строку кредитування, тобто до 01.12.2025 року. Таким чином, проценти, які позивач просить стягнути, є процентами за фактичне користування відповідачем кредитними коштами протягом погодженого сторонами строку кредитування.
Відтак, з огляду на встановлений договором строк кредитування та період, за який відповідно до розрахунку позивачем нараховано проценти, суд приходить висновку, що заявлені до стягнення проценти нараховані саме в межах строку дії кредитного договору та відповідно до його умов.
За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами є обґрунтованими, підтверджуються умовами укладеного сторонами договору та наданим розрахунком заборгованості, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 2662,4 грн.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (ЄДРПОУ 42350798, місцезнаходження: просп. Берестейський, 90А, м. Київ, 03062) заборгованість за кредитним договором №2327904 від 09.06.2025 у розмірі 66799,99 грн (шістдесят шість тисяч сімсот дев`яносто дев`ять гривень 99 коп.); судовий збір в розмірі 2662,4 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.).
Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України). 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Головуючий суддя    Л. Й. Васильчук