КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
справа №133/4030/24
19.06.26 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И Л А:
ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 09.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено договір №09.03.2024-100002251 про надання кредиту, шляхом видачі коштів у сумі - 9000,00 грн., строком на 42 дні, з періодом користування кредитом - кожні наступні 14 днів, зі процентною ставкою у розмірі - 1.35% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку; денною процентною ставкою за кожний день користування кредитом протягом усього строку: 1.37%=(5186.56/9000)/42?100%, комісії пов`язаній з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та = 1350,00 грн. Позивач свої зобов`язання перед Відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 19.04.2024 має заборгованість у розмірі 15453 грн. 00 коп., яка складається: 9000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 6103 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами; 1350 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії. 
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачеві надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Представник позивача одночасно з подачею позову клопотав про розгляд справи без участі представника ТОВ «Споживчий центр», позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач, який з урахуванням п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи судом, оскільки до суду повернувся конверт з відміткою про відсутність адресата, відзив у встановлений строк суду не надав.
На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у суду матеріалами.
Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що 09.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено договір №09.03.2024-100002251 про надання кредиту, шляхом видачі коштів у сумі - 9000,00 грн., строком на 42 дні, з періодом користування кредитом - кожні наступні 14 днів, зі процентною ставкою у розмірі - 1.35% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку; денною процентною ставкою за кожний день користування кредитом протягом усього строку: 1.37%=(5186.56/9000)/42?100%, комісії пов`язаній з наданням кредиту - 15% від суми кредиту та = 1350,00 грн. Позивач свої зобов`язання перед Відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 19.04.2024 має заборгованість у розмірі 15453 грн. 00 коп., яка складається: 9000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 6103 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами; 1350 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії. 
Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту №09.03.2024-100002251 від 09.03.2024  вбачається, що відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 9000,00 грн., строком на 42 дні, дата повернення - 19.04.2024, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. 
Вказане свідчить, що ТОВ «Споживчий центр» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов кредитного договору.
09.03.2024 позивач видав кредит відповідачу ОСОБА_1 шляхом перерахунку коштів на картку, що підтверджується копією інформаційної довідки.
Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 19.04.2024 має заборгованість у розмірі 15453 грн. 00 коп., яка складається: 9000 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 6103 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами; 1350 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії. 
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. ст.526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач 09.03.2024 року підписав договір про надання кредиту в розмірі 9000,00 гривень на картковий рахунок. Доказів протилежного відповідач суду не надав.
Разом з тим відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаними кредитним договором.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подавав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому банком кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості.
Однак суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним договором позики.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (з 24.12.2023 по 21.04.2024) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (з 22.04.2024 по 19.08.2024) - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про надання кредиту був укладений 09.03.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому на вказаний договір не поширюється пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування».
Отже відсоткова ставка встановлена договором не відповідає умовам чинного законодавства.
Згідно з ч. 1статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
У частинах першій та другій статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, щодо встановлення стандартної денної процентної ставки у 2 %, та зниженої денної процентної ставки у 2.33 %, у порядку ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.
За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %.
Так, 9000,00 грн. (сума кредиту) х 1,00 % = 90,00 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами).
Розрахунок заборгованості, згідно зі спірним кредитним договором, позивачем визначено за період з 09.03.2024 року (дату видачі кредиту) по 19.04.2024 року включно, що становить в сукупності 42 дні.
Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором  №09.03.2024-100002251 від 09.03.2024  становить 3780,00 грн. (90,00 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами) х 42 дні (строк протягом якого розрахована заборгованість).
Враховуючи здійснені відповідачем платежі на погашення заборгованості, сума заборгованості за кредитним договором складатиме:
- тіло кредиту 9000,00 грн.;
- відсотки за користування кредитом 3780,00 грн.;
- комісія за надання кредиту 1350,00 грн.
З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладеного ним кредитного договору №09.03.2024-100002251 від 09.03.2024, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит, проценти за користування ним, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 9000,00 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 3780,00 грн., комісії за кредит у розмірі 1350,00 грн,а всього 14130,00 грн. необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.
З огляду на викладене позовну заяву необхідно задовольнити частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені товариством судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (91,44%), а саме усумі 2215,04 грн. (2422,40*91,44%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И Л А:
Позов задовольнити частково
Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (код ЄДРПОУ 37356833) загальну суму заборгованості за Кредитним договором №09.03.2024-100002251 від 09.03.2024,в розмірі 14130 (чотирнадцять тисяч сто тридцять) гривень 00 копійок, з яких:
- прострочена заборгованість за кредитом - 9000,00 гривень;
- прострочена заборгованість по процентах – 3780,00 гривень;
- заборгованість за комісією - 1350,00 гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" судовий збір у розмірі 2215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) гривень 04 копійок.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його постановлення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя  Наталя ПЄТУХОВА