ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2026 року | м. Полтава | Справа № 440/1291/26

Полтавський окружний адміністративний суд у складі Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги (з урахуванням уточненої позовної заяви):
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 11 жовтня 2025 року №72, про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію";
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 09 жовтня 2025 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні, видати ОСОБА_1 відповідну довідку за формою згідно з Додатком № 6 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.
Під час розгляду справи суд 
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою від 27.02.2026 відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників. 
Ухвалою від 06.03.2026 заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду. 
Ухвалою від 19.03.2026 заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду. 
Ухвалою від 07.04.2026 забезпечено адміністративний позов. 

Аргументи учасників справи 
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 09.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про надання відстрочки за пунктом 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки здійснює постійний догляд за своїм рідним братом ОСОБА_2 , який є інвалідом І групи, підгрупи Б, та який не має членів першого ступеню споріднення, які б могли здійснювати за ним догляд (мати ОСОБА_3 , є особою похилого віку, пенсіонеркою, відповідно до медичного висновку по стану здоров`я не може надавати послуги по догляду за сином; батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), та зазначене також підтверджується Актом про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 02.10.2025. Проте, відповідач протиправно відмовив у наданні відстрочки, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, копію ухвали від 27.02.2026 з пропозицією подання відзиву отримав 08.04.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа 07.04.2026 о 18:15; копію позовної заяви з додатками отримав 08.04.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Згідно зі частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом
09.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 зі заявою про надання відстрочки за пунктом 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки здійснює постійний догляд за своїм рідним братом ОСОБА_2 , який є інвалідом І групи, підгрупи Б, та який не має членів першого ступеню споріднення, які б могли здійснювати за ним догляд.
До заяви додано: 
копію паспорта, ідентифікаційного коду, 
копію про народження ОСОБА_1 , 
копію паспорта та ідентифікаційного коду, 
копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , 
копію пенсійного посвідчення, 
копію паспорта, ідентифікаційного коду ОСОБА_1 , 
Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , 
акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 02.10.202, 
Витяг з рішення ЕКОПФО №251/25/7250/В від 15.09.2025.
Комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто заяву ОСОБА_1 щодо надання відстрочки від призову від військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За результатами розгляду прийнято рішення, оформлене протоколом №72 від 11.10.2025 про відмову у наданні відстрочки від призову від військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Причини відмови: «наявна особа першого ступеня споріднення (мати), яка за станом здоров`я може доглядати особу з інвалідністю».
Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови у наданні відстрочки, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, що підлягають застосуванню
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 25.03.1992 №2232-XII “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
За змістом частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частина шоста статті 2 Закону № 2232-XII містить перелік видів військової служби, а саме: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено на території України воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі дія воєнного стану неодноразово продовжувалася та була чинною на час спірних правовідносин.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 “Про загальну мобілізацію” оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі – Закон № 3543-XII).
За визначенням, що міститься в абзаці 4 статті 1 Закону № 3543-XII, мобілізація – це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно з частиною третьою статті 22 Закону № 3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону №3543-XII.
Згідно з положеннями частин сьомою-дев`ятою статті 23 Закону №3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.
Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів забезпечується неможливість надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації більше ніж одному військовозобов`язаному з підстав, зазначених у пунктах 9-14 частини першої цієї статті.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, яка набрала чинності 18.05.2024, затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).
За змістом пунктів 56 – 58 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Пунктом 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Абзац другий пункту 58^1 Порядку №560 передбачає, що військовозобов`язані, які відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку, про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, а за умови наявності кількох військовозобов`язаних - додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання.

Висновки щодо правозастосування
Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що перелік підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є вичерпним та визначений статтею 23 Закону №3543-XII. Оформлення військовозобов`язаним відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час належить до повноважень районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки належить.
Позивач звернувся до відповідача зі заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” . 
У відповідності до абзацу другого пункту 58^1 Порядку №560 військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї другого ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю I або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку, про відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд. Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за членами сім`ї третього ступеня споріднення, які є особами з інвалідністю I або II групи, зазначеними у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку, про відсутність членів сім`ї першого і другого ступеня споріднення особи, за якою вони здійснюють догляд.
Відповідно до повідомлення №9в/4/4744 (рішення щодо про відмову в наданні відстрочки) від 16.10.2025 позивачу було відмовлено у наданні відстрочки з єдиної підстави - наявна особа першого ступеня споріднення (мати), яка за станом здоров`я може доглядати особу з інвалідністю. 
Отже, єдиним питанням, яке потребує дослідження у межах розгляду даної справи є те: чи наявні у брата позивача ОСОБА_1 особи першого ступеня споріднення, які відповідно до закону зобов`язані та мають можливість здійснювати постійний догляд.
Суд зауважує, що пункт 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” не розкриває змісту поняття "відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення": чи йдеться про відсутність у юридичному сенсі, зокрема за даними Єдиного демографічного реєстру, чи про відсутність фактичну.
Відповідно, внаслідок нечіткості закону суд повинен вдатися до тлумачення цієї норми.
Суд зазначає, що "відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення" означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж "юридичної наявності" членів сім`ї першого ступеня споріднення, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, стан здоров`я, похилий вік тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів пункт 14 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
В акті про встановлення факту здійснення особою постійного огляду від 02 жовтня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 фактично здійснює постійний сторонній догляд за своїм рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Постійний догляд - це форма допомоги і підтримки, яка надається людям, які мають обмежені можливості або стан здоров`я, який вимагає постійного нагляду, допомоги і догляду в щоденних життєвих потребах. Тобто, такий догляд передбачає не матеріальну підтримку, а фізичну допомогу в щоденних життєвих потребах (для забезпечення безпеки, здоров`я та якісного життя людей з обмеженими можливостями, людьми похилого віку та хворими).
Суд звертає увагу відповідача на те, що ОСОБА_3 (1961 року народження) була особою похилого віку, пенсіонером і відповідно до наданих документів ОСОБА_1 за своїм станом здоров`я та у віці 64 роки фізично не могла здійснювати постійний догляд за своїм сином ОСОБА_2 .
Більш того, у ході розгляду справи, представником позивача долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 .
Таким чином, рішення про відмову в наданні відстрочки, оформлене протоколом від 11.10.2025 №72, є необґрунтованим та протиправним, а тому суд приходить до висновку про необхідність визнання його протиправним та скасувати. 
Також, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, незважаючи на те, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України), подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина четверта статті 159 КАС України) як і доводити правомірність свого рішення. Суд не наділений процесуальними важелями впливу на учасників процесу, щоб змусити їх, в тому числі суб`єкта владних повноважень, вчиняти вказані дії.
Відповідно до положень частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Вказана норма, не містить імперативних приписів щодо дій суду в разі неподання суб`єктом владних повноважень відзиву. В той же час ця норма наділяє суд повноваженнями на власний розсуд вирішувати як діяти в зазначеній ситуації.
З матеріалів справи встановлено, що відповідачем до суду не подано відзив на позов, також не зазначено про причини такої бездіяльності.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість кваліфікувати таку пасивну поведінку відповідача як визнання позову. 
Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Частиною другою статті 9 КАС України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Оскільки єдина підстава для відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки спростована в ході розгляду даної справи, підстави для зобов`язання повторного розгляду заяви про надання відстрочку відсутні, натомість ІНФОРМАЦІЯ_3 має безальтернативний обов`язок надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини першої статті 23 закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Враховуючи викладене, суд, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, з урахуванням частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 за його заявою від 09.10.2025 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини першої статті 23 закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на час дії воєнного стану в Україні з внесенням відповідних даних в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг".
Отже, позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1064,96 грн. 
Крім того, позивачем сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 798,76 грн.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1863,72 грн.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову ОСОБА_1 в наданні відстрочки, оформлене протоколом від 11.10.2025 №72.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 за його заявою від 09.10.2025 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 14 частини першої статті 23 закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на час дії воєнного стану в Україні з внесенням відповідних даних в Єдиний електронний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів "Оберіг".
Скасувати заходи забезпечення позову.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1863,72 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя | | І.С. Шевяков