справа № 489/4360/26  провадження №2/489/2635/26

РІШЕННЯ
Іменем України

21 липня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - А-Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
встановив:
У травні 2025 року А-Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 225549,73 грн. та понесені судові витрати.
Як на підставу позовних вимог вказано, що 17.11.2015 відповідач звернувся до А-Банк з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви відповідачу було встановлено кредитний ліміт на його банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.
У зв`язку із порушенням відповідачем грошових зобов`язань станом на 05.05.2026 утворилася заборгованість у розмірі 225549,73 грн., яка складається з 166913,31 грн. заборгованості по кредиту, 58636,42 грн. заборгованості по відсоткам та 0,00 грн. штрафу/пені.
Посилаючись на наведені обставини та не погашення заборгованості відповідачем позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 22.06.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. 
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.
Правом на дання відзиву відповідач не скористався. 
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи підтверджується, що 09.03.2011 між А-Банк та відповідачем укладено договір №б/н у вигляді Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Анкета підписана відповідачем власноручним (цифровим) підписом.
Умов про нарахування процентів та інших платежів згідно укладеного між сторонами договору анкета-заява не містить.
У позові позивач вказав, що відповідач звернувся до Банку 17.11.2025, але крім вказаної анкети-заяви на підтвердження вказаних обставин, інших доказів не надав, а тому суд при вирішенні спору виходить саме з наданої позивачем анкети-заяви. 
Позивач додав до позовної заяви витяг з Умов та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розмішеного на сайті https:// www.a-bank.com.ua/terms та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», які не містять підпису позичальника.
Довідкою позивача підтверджується, що відповідачу було відкрито рахунок в Банку № 2604060762951 та видано платіжні картки, строк дії останньої з них до грудня 2031року. 
Згідно довідки за лімітами, 17.11.2015 відповідачу був встановлений кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн., який неодноразово змінювався та 07.06.2023 збільшений до 67500,00 грн.
Відкриття відповідачу рахунку, встановлення на ньому кредитного ліміту та користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по картці за період з 17.11.2015 по 15.05.2026, згідно якої сума витрат за період становить 820901,17 грн., сума зарахувань – 142590,38 грн. 
Виписка про рух коштів по картці відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. 
Відповідно до розрахунку позивача, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, станом на станом на 15.05.2026 утворилася заборгованість у розмірі 225549,73 грн., яка складається з 166913,31 грн. заборгованості по кредиту, 58636,42 грн. заборгованості по відсоткам та 0,00 грн. штрафу/пені.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідач розумів Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву.
Не містять підпису відповідача і надані позивачем витяг з умов та правила надання банківських послуг та тарифи банку, якими передбачено нарахування процентів та штрафних санкцій. 
Тому умови та правила надання банківських послуг, як і тарифи банку, не можуть бути належним доказом, оскільки вони повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити відповідні зміни до умов та правил споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 по справі № 6-16цс15 і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.
Між тим, підписана відповідачем анкета-заява про приєднання до умов кредитування, та довідки про встановлений кредитний ліміт і видану відповідачу кредитну картку, також виписка по картці в сукупності підтверджують наявність між сторонами кредитних відносин та виникнення з вини відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі, підтвердженого розрахунком позивача. 
Враховуючи наведене та те, що належних і допустимих доказів погодження між сторонами нарахування і сплати розміру процентів в за користування кредитними коштами позивачем не надано, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача лише доведеної заборгованості по тілу кредиту, яка складає 166913,31 грн. 
У частині вимог позивача задоволенню не підлягають через недоведеність. 
На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2002,88 грн. (2706,60 х 74,00 %). 

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
вирішив:
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за договором №б/н від 09.02.2011, яка станом на 15.05.2026 складає 166913,31 грн. (сто шістдесят шість тисяч дев`ятсот тринадцять гривень 31 коп.) та судовий збір в сумі 2002,88 грн. (дві тисячі дві гривні 88 коп.).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
позивач - Акціонерне товариство «Акцент-Банк», код ЄДРПОУ 14360080, місцезнаходження: м. Дніпро, вул.Батумська,11;
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 21.07.2026.

Суддя І.В.Коваленко