Справа № 638/3567/26
Провадження № 2/638/5770/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року     м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Шут Д.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в приміщенні Шевченківського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості,- 
встановив:
КП "Харківські теплові мережі" звернулось до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у сумі 41655 грн 07 коп, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2016 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 22608 грн 57 коп; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2016 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 16405 грн 01 коп. за абонентське обслуговування за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 1274 грн 09 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 714 грн 66 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 652 грн 74 коп; судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп, та витрати пов`язані з відправкою відповідачам позовної заяви з додатками. 
В обґрунтуванні своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, а також абонентського обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплати за які здійснюються за абонентським особовим рахунком №  НОМЕР_1 .
Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2016 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 22608 грн 57 коп; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2016 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 16405 грн 01 коп. за абонентське обслуговування за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 1274 грн 09 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 714 грн 66 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 652 грн 74 коп. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 02 березня 2026 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.
17 березня 2026 року до суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони зазначають що позивачем не доведено факту цивільних відносин між сторонами, тобто не надано в позові доказу належного оформлення договірних відносин (діючого і дійсного договору між сторонами і надання послуг. Також вказує, що позивач не довів належними доказами набуття права вимоги за послугами централізованого водопостачання та водовідведенням, абонентського обслуговування та обслуговування внутрішньо будинкових систем. Крім того просив застосувати строки позовної давності.
23 квітня 2026 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що законодавством передбачено двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, в зв`язку з чим, в разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані сплатити за житловокомунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 у справі 6-59цс13). Крім того зазначає, що В постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №383/1645/23 щодо позовної давності зазначено про те, що строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні. Позовна давність для пред`явлення позовних вимог на день звернення до суду не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину, який був введений з 12 березня 2020 року та продовжувався до 30 червня 2023 року. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності, продовжується на строк дії воєнного стану в Україні. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1  та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, а також абонентського обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, які надаються КП "Харківські теплові мережі" в особі філії Харківзбут за вказаною адресою.
Так, рішенням Харківської міської ради «Про реорганізацію комунальних підприємств та зміну назви» від 30.04.2025 № 813/25, КП «Харківські теплові мережі», в особі філії «Харківзбут» надає послуги, зокрема з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також абонентського обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги, Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 № 2918 та Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690. 
Приписами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (діяв до 01.05.2019 року) що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з вимогами абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (абз. 2 ч. 1 ст. 9 Закону №2189-VIII).
Суд звертає увагу, що законодавством передбачено двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, в зв`язку з чим, в разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані сплатити за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 у справі 6-59цс13, постанова Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2020 по справі № 639/10591/14-ц).
Відповідно до ст. 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.
Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.
Нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення за вказаною адресою проводиться на підставі тарифів, встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики і комунальних послуг у відповідності до п 20 Правил №630.
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати з комунальних послуг не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість.
Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.
Як вбачається з позовної заяви, представником позивача визначено період заборгованості відповідачів з вересня 2016 по грудень 2025 року.
Так, положеннями ст.ст. 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно із ст.ст. 253, 254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Вказаний Закон набрав законної сили з 02 квітня 2020 року.
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм та період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, в якому пунктом 19 визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Разом з тим, 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні».
В подальшому, відповідно до Указів Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжувався і діє на даний час.
У свою чергу, пунктами 18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Закон України №4434-ІХ від 14.05.2025 року «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким виключено пункт 19 «Прикінцевих та перехідних положень» щодо призупинення строків позовної давності, набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 04.09.2025 року.
Таким чином, враховуючи дату зверення позивача з позовом 24.02.2026 року стягненню пілягає сума заборгованості за комунальні послуги з 01.10.2017 по 31.12.2025 у розмірі 37467,40 грн.
Представником позивача було надано до суду розрахунок заборгованості з урахуванням заявленим відповідачами клопотанням про застосування строків позовної давності.
Дослідивши вказаний розрахунок у судовому засіданні, суд вважає його належним доказом у зв`язку з чим дійшов висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованісті за комунальні послуги у розмірі 37467,40 грн , з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 20205 грн 77 коп; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 14620 грн 14 коп.; за абонентське обслуговування за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 1274 грн 09 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 714 грн 66 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 652 грн 74 коп.
Щодо заяви ОСОБА_3 про виключення документа з числа доказів як такого, що викликає сумнів з приводу достовірності і розгляд справи на підставі інших доказів суд зазначає наступне.
Так, у вказаній заяві відповідач просить виключити з числа доказів у справі №638/3567/26 частину розрахунків в документі: «Розрахунок суми заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1 », тобто виключити саме на сторінці за 2022 рік колонку оплати яка включає дев`ять цифр з другого місяця по п`ятий включно, таким чином виключити частину документу (доказу) яка викликає безпрецедентні сумніви з приводу достовірності.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Так, досліджуючи вказаний розрахунок, судом було встановлено відповідність його ст. 77,79 ЦПК України, оскільки він підтверджує вимоги на які посилається позивач.
Відповідач у своїй заяві, фактично не погоджується з розрахунком заборгованості, якій було надано позивачем, а саме часткової оплати ним комунальних послуг, однак не надає контррозрахунку та відповідно до приписів ст. 84 ЦПК України не заявляє клопотання про витребування документів, які можуть спростувати оплату ним комунальних послуг.
Частиною першою ст. 81 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, відповідачем не доведено належними доказами вимоги його заяви, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для його задоволення. 
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов про часткове задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані комунальні послуги у розмірі 37467,40 грн, з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 20205 грн 77 коп; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2025 року у розмірі 14620 грн 14 коп.; за абонентське обслуговування за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 1274 грн 09 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 714 грн 66 коп; за обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення за період з 01 травня 2022 року по 31 грудня 2025 року у сумі 652 грн 74 коп.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позовні вимоги Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за комунальні послуги у розмірі 37467 (тридцять сім тисяч чотириста шістдесят сім) грн 40 коп.
Стягнути в рівних частинах з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про стягнення заборгованості на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2393 (дві тисячі триста дев`яносто три) грн 88 коп.
В іншій частині вимог позовної заяви відмовити. 
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (код ЄДРПОУ 31557119, адреса: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11).
Відповідач:  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП  НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).
Відповідач:  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя Л.М. Рибальченко