Справа № 947/12349/26
Провадження № 2/521/7084/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
 
головуючого судді – Мазун І.А.,
 
за участю секретаря судового засідання – Гриневич І.Г., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі – ТОВ «ФК «Позика») звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 05.07.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» (далі ТОВ «ФК «Ірбіс») та  ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 31043711, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 6100,00 грн, які останній зобов`язувався повернути у встановлений строк, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, передбачені договором.
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено Договір факторингу № 01092025/1, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Ірбіс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Позика» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Позика» приймає належні ТОВ «ФК «Ірбіс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 року, ТОВ «ФК «Позика» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 31043711 в сумі 11 590,00 грн, з яких: 6100,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 490,00 грн - сума заборгованості за процентами.
Після відступлення позивачу права вимоги до відповідача, відповідач не здійснив жодного платежу на погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.
З врахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача 11 590,00 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 17.04.2026р. цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано за підсудністю до Хаджибейського районного суду міста Одеси.
Ухвалою суду від 12 червня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
29 червня 2026 року до суду звернулася представник позивача - Міньковська Анастасія Володимирівна з клопотанням про витребування доказів.
Ухвалою суду від 30 червня 2026 року клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПОЗИКА» – Міньковської Анастасії Володимирівни про витребування доказів задоволено та витребувано у Акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» відповідну інформацію.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались.
Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
06.07.2026 року від ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначала, що вимоги позивача не підлягають задоволенню. Звернула увагу суду, що у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за вищезазначеним договором позичальнику відповідно до вимог ст.ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. У матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Зокрема зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору за передачу права грошової вимоги, та зарахування їх на рахунок останнього. Просила суд ??у задоволені позовних вимог за позовною заявою поданою Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ПОЗИКА» до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором за відсотками - відмовити повністю, провадження в справі - закрити.
Також ОСОБА_1 06.07.2026 року звернулася до суду із заявами про розгляд справи без її участі та просила зменшити розмір витрат на професійну правову допомогу до розміру 2000 грн.
Від представника позивача 14.07.2026 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, де представник позивача просив задовольнити у повному обсязі позовні вимоги Позивача у справі № 947/12349/26 за позовом ТОВ «ФК «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та розгляд справи здійснювати за відсутності представника Позивача.
Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 05 липня 2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 31043711 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «388829». 
Договір про надання фінансового кредиту № 31043711 від 05.07.2021 укладається в електронній формі, і моментом його підписання вважається отримання Товариством відповіді Клієнта про прийняття Пропозиції. Така відповідь надається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який Клієнт отримує у вигляді SMS-повідомлення на свій мобільний номер. Цей одноразовий код додається до електронного повідомлення, що надсилається Товариству, і фактично замінює власноручний підпис клієнта.
У відповідності до умов Договору про надання фінансового кредиту № 31043711 від 05.07.2021 вбачається, що кредит надається у розмірі – 6 100,00 грн (п. 3.1.), мета кредитування – задоволення власних потреб (п. 3.4), строк кредитування до 04.08.2021 (п. 4.2), реальна річна процентна ставка за кредитом складає 1080% (п. 5.11.2). 
Крім того, між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ОСОБА_1 було підписано Додаткову угоду № 1 від 18 серпня 2021 року до Договору про надання фінансового кредиту № 31043711 від 05.07.2021 року, в якому Сторони дійшли згоди внести такі зміни до Договору: 1) у пункті 1.2 Договору цифри та знаки 05.07.2021 - 17.09.2021 р., замінити цифрами та знаками 18.08.2021 - 17.09.2021 р.
Згідно з п. 5.1 Договору проценти за користування кредитом нараховуються за фіксованою процентною ставкою, визначеною пп. 3.1, 3.1.1 Договору, з урахуванням положень п. 3.2 Договору. Відповідно до пп. 5.4–5.10 Договору проценти нараховуються щоденно на залишок суми кредиту з дня його видачі до дня повернення, а датою виконання зобов`язання є день зарахування коштів на рахунок Товариства. Крім того, відповідно до пп. 5.11.1–5.11.4 Договору до правовідносин сторін застосовувалася Програма лояльності Товариства, за умовами якої діяла фіксована процентна ставка 3 % на день, а загальна вартість кредиту за умови належного виконання Клієнтом своїх зобов`язань становила 11 590,00 грн. 
Програма лояльності діяла до закінчення строку користування кредитом, визначеного п. 4.2 Договору, а у разі його продовження або неповернення кредиту після спливу цього строку проценти підлягали нарахуванню за стандартною процентною ставкою, передбаченою п. 3.1 Договору (п. 5.11.3 Договору).
Нарахування процентів здійснюється щодня на суму залишку кредиту, що визначено у п. 5.8 кредитного договору. 
Проценти починають нараховуватися з дня видачі кредиту, і цей день вважається повним (п. 5.5 кредитного договору ). У день повернення кредиту проценти не нараховуються, за винятком ситуації, коли кредит видано і повернено в один день (п. 5.6–5.7 кредитного договору). 
Якщо клієнт здійснює часткове погашення, проценти продовжують нараховуватись на залишок непогашеної суми — це зазначено у п. 5.9 кредитного договору. 
Датою сплати процентів вважається день їх фактичного зарахування на рахунок кредитора, що описано в п. 5.10 кредитного договору.
Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, Клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 11.03.2022 року (далі за текстом – «строк кредитування») шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства.
Відповідно до листа від ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за вих. № 3152_251023172551 від 23-10-2025, в якому зазначено, що у відповідності до вищевказаного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ФК «ІРБІС»: 05-07-2021 22:42:55 на суму 6100,00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – НОМЕР_2 , призначення платежу: Зачисление 6100 грн на карту НОМЕР_1 .
Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 07.07.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260707/102467-БТ вбачається, що на ім?я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). Ідентифікаційні дані власника картки: ??прізвище, ім?я, по батькові ОСОБА_1 ??реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ??серія та номер паспорта НОМЕР_6 ??адреса місця проживання Адр. факт.: АДРЕСА_1 - контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) НОМЕР_7 . Надано виписку по рахунку НОМЕР_8 ) за період з 05-07-2021 - 08-07-2021 р., на яку 05.07.2021 року зараховано 6100,00 грн. (а.с. 82-83)
Згідно з наданим ТОВ «ФК «Ірбіс» розрахунком, станом на 01.09.2025 у відповідача наявна заборгованість в розмірі 11 590.00 грн, з яких: 6100 грн тіло кредиту, 5 490,00 грн заборгованість за відсотками. 
Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, у строк визначений договором, та які б спростовували суму заборгованості.
ТОВ «ФК «Ірбіс» має право передати/переуступити/відступити свої права/права вимоги за цим договором іншій особі у будь-який час без згоди/попередньої згоди клієнта на це (п. 7.3.6).
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено Договір факторингу № 01092025/1, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Ірбіс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Позика» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Позика» приймає належні ТОВ «ФК «Ірбіс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги. 
Відповідно до витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 року, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, значиться боржник ОСОБА_1 , кредитний договір № 31043711, сума заборгованості за основною сумою боргу - 6100,00 грн; сума заборгованості за процентами – 5 490,00 грн. 
На підтвердження факту відступлення права вимоги до Відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 31043711 від 05.07.2021 на користь ТОВ «ФК «ПОЗИКА» від ТОВ «ФК «ІРБІС», Позивачем до позовної заяви було долучено наступні документи: Копію Договору факторингу № 01092025/01 від 01 вересня 2025 року (додаток № 10 у позовній заяві); Витяг з Додатку № 1 до Договору факторингу № 01092025/01 від 01 вересня 2025 року (додаток № 5 у позовній заяві); Копію Акту приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 01092025/01 від 01 вересня 2025 року (додаток № 2 у позовній заяві); Копію платіжної інструкції № 6054383 від 02 вересня 2025 р. з призначенням платежу: «Оплата суми фінансування згідно з Договором факторингу № 01092025/01 від 01 вересня 2025 року року. Без ПДВ».
Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від ТОВ «ФК «Ірбіс» до ТОВ «ФК «Позика» за договором № 31043711.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК).
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Під час розгляду справи суд установив, що відповідач ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Ірбіс» уклали договір № 31043711, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ірбіс» надало відповідачу кредит у розмірі 6100 грн, а остінній зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом, розмір яких визначений договором.
Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «ФК «Ірбіс» суд вважає доведеним.
У підписаному відповідачем договорі № 31043711 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
У подальшому позивач ТОВ «ФК «Позика» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 31043711.
Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за договором № 31043711 в розмірі 11 590 грн, з яких: 6100 грн - тіло кредиту, 5490 грн- заборгованість за відсотками.
Згідно зі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.
Вказані обставини відповідач не спростувала, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надала.
Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за договором № 31043711 у повному обсязі.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§ 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).
Щодо вимоги про стягнення правової допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, що становить 2 662,40 грн. За правилами частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
У позовній заяві зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн, які представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача, на підтвердження чого надав копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 02 січня 2026 року №39493634, додатковою угодою № 31043711 від 16.02.2026 року; детальним описом наданих послуг; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю.
Системний аналіз норм статей 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду цієї категорії справ, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала в наданні усної консультації, ознайомленні з матеріалами кредитної справи, погодженні правової позиції клієнта, складенні позовної заяви, поданні заяви до суду, суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним.
Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн.
Керуючись ст. ст. 526, 549-552, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 259, 264, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (ЄДРПОУ: 39493634, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_9 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО: 380634) заборгованість за Кредитним договором № 31043711 від 05.07.2021 року у розмірі 11 590 (одинадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 00 копійок, з яких: 6 100,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 490 грн - заборгованість за відсотками.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (ЄДРПОУ: 39493634, адреса для листування: 07406, Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_9 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО: 380634) витрати по оплаті судового збору у сумі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят два) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 15 липня 2026 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ  І.А.МАЗУН