ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 500/2534/23
адміністративне провадження № К/990/2861/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,
розглянув у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 500/2534/23
за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович,
на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року ухвалене у складі головуючого судді Мірінович У.А.
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого - Онишкевича Т.В., суддів: Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо незняття позивача з військового обліку та зобов`язати відповідача зняти його з військового обліку у зв`язку із виїздом за кордон на термін більше трьох місяців (на постійне місце проживання).
2. На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що є військовозобов`язаним та перебуває у відповідача на обліку з 19.02.1992, що підтверджується військовим квитком. Після отримання повідомлення Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області від 16.11.2022 про прийняття рішення щодо оформлення документів для виїзду на постійне місце проживання в Республіку Канада позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття його з військового обліку у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання в Канаду.
2.1. Відповідач листом № 6754 від 29.11.2022 повідомив позивача, що у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресії російської федерації проти України, продовженням дії правового режиму воєнного стану та заходів загальної мобілізації, не прийнято позитивного рішення щодо надання дозволу на зняття з військового обліку у зв`язку із вибуттям на постійне місце проживання до Канади.
2.2. Позивач зазначає, що зняття його із військового обліку є необхідним для подальшого зняття з реєстрації місця проживання в Україні та отримання довідки про зняття з реєстрації місця проживання за кордон, про що вказано у повідомленні Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (далі - Управління ДМС України в Тернопільській області) від 16.11.2022, з огляду на що звернувся із цим позовом в суд.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
3.  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 06.10.2022 звернувся до Тернопільського відділу № 1 Управління ДМС України в Тернопільській області із заявою про оформленню документів для виїзду на постійне проживання за кордон (Республіка Канада).
3.1. За результатами розгляду вказаної заяви Управлінням ДМС в Тернопільській області 16.11.2022 прийнято рішення щодо оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання в Республіку Канада.
3.2. 23.11.2022 позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 у якій просив надати дозвіл для зняття з військового обліку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Канади. До вказаної заяви позивачем долучено копії документів, а саме: повідомлення про прийняття рішення Державної міграційної служби України на виїзд на постійне проживання, паспорт громадянина Канади, свідоцтво про громадянство Канади доньки, військовий квиток, український паспорт.
3.3.  ІНФОРМАЦІЯ_2 листом № 6754 від 29.11.2022 повідомив позивачу, що його заяву розглянуто та зазначено, що за результатом її розгляду у зв`язку із триваючою широкомасштабної збройною агресії російської федерації проти України, продовженням правового режиму воєнного стану згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2738-ІХ та заходів загальної мобілізації згідно із цим же Законом, позитивного рішення щодо надання дозволу на зняття з військового обліку у зв`язку вибуттям на постійне місце проживання до Канади не прийнято.
3.4. 11.01.2023 позивач вдруге звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій просив вилучити його з військового обліку або погодити зміну місця проживання до закінчення процедури втрати громадянства України, оскільки є громадянином Канади з 2007 року та проживає постійно у Канаді. До вказаної заяви позивач додав копії документів, а саме: відповідь Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, звернення до Уповноваженого Верховної Ради з прав людини, відповідь на звернення Уповноваженого Верховної Ради з прав людини.
3.5. 16.01.2023 позивач подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 доповнення до заяви від 11.01.2023.
3.6.  ІНФОРМАЦІЯ_2 листом № 599 від 24.01.2023 за результатом розгляду заяв від 11 та 16.01.2023 повідомив позивачу, що він є громадянином України та не позбавлений правового зв`язку між ним, як фізичною особою, і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; перебуває на військовому обліку офіцерів запасу у ІНФОРМАЦІЯ_2 ; має військово-облікову спеціальність, що є дефіцитною для Збройних Сил України; не повідомив про підстави, що дають право на відстрочку чи звільнення від призову на військову службу під час мобілізації. Таким чином відповідач вказав, що з метою забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів, особовим складом в особливий період, не прийнято позитивного рішення щодо зняття позивача з військового обліку.
3.7. Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не зняття позивача з військового обліку у зв`язку з виїздом за кордон на термін більше трьох місяців (на постійне місце проживання) протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із позовом.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
4. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14.08.2023, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2023, у задоволенні позову відмовлено.
5. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано порядку звернення до уповноваженого суб`єкта владних повноважень щодо зняття, виключення його з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, передбаченого пунктом 56 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних (резервістів), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 (на час звернення із першою заявою), та пункту 54 Поряду організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних (резервістів), що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 (на час звернення із заявою вдруге), які зокрема, передбачають особисту присутність особи для вирішення питання щодо зняття її з реєстрації з військового обліку з поданням оригіналу паспорту громадянина України та військового квитка або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.
5.1. Щодо покликань позивача на обставини набуття ним громадянства Канади, то суд їх оцінив критично з огляду на те, що сторонами не надано, а судом не здобуто доказів виходу позивачем з громадянства України або доказів втрати ним громадянства, а тому суд вважав, що в силу приписів статті 20 Закону України «Про громадянство України» до видання указу Президента України про припинення громадянства України позивачем він користується всіма правами і несе всі обов`язки громадянина України, серед яких, зокрема, і обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України). 
6. Зазначена позиція підтримана Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 18.12.2023, який за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін, відхиливши посилання позивача на те, що він підлягає зняттю з військового обліку у зв`язку із тим, що відповідно до рішення Управління ДМС України в Тернопільській області йому надано дозвіл на оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання, вказавши про те, що відповідачем в межах повноважень та на підставі вимог закону не надано дозвіл позивачу на зміну місця проживання під час дії правового режиму воєнного стану та під час проведення заходів загальної мобілізації. При цьому, інших законних підстав для зняття з військового обліку позивач не зазначив та, відповідно, не надав належних та допустимих доказів.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
7. Не погодившись із цими судовими рішеннями ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Авдєєнко В.В., звернувся до Верховного Суду (далі - Суд) із цією касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
7.1. Ця касаційна скарга подана з підстав неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України з посиланням у касаційній скарзі на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 37 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу».
7.2. Скаржник наводить доводи про те, що громадяни України, що перебувають на військовому обліку і вибули на строк більше трьох місяців за межі України ще до 24.02.2022, теоретично мають право згідно із вказаним Законом бути знятими з військового обліку, однак практично таке право ігнорується територіальними центрами комплектування лише з підстав введення воєнного стану в Україні. Крім того вказує, що порушення права позивача на зняття його з військового обліку із зазначеної підстави унеможливлює повернення позивача в Канаду - місце його життєвих інтересів, де знаходиться його стале помешкання, джерело заробітку, друзі, що має істотне значення для позивача.
7.3. Крім того автор касаційної скарги вказує про те, що суди попередніх інстанцій застосували норму права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 11-164сап21 щодо невідповідності рішень судів попередніх інстанцій критеріям вмотивованості.
8. Ухвалою Суду від 25.01.2024 касаційну скаргу було залишено без руху, а ухвалою від 05.02.2024 визнано поважними підстави пропуску на касаційне оскарження та поновлено пропущений з поважних причин процесуальний строк і відкрито касаційне провадження № К/990/2861/24 за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Авдєєнко В.В. 
9. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (ідентифікатор внутрішнього поштового відправлення: 0600248335049) копію касаційної скарни ОСОБА_1 та ухвалу суду про відкриття касаційного провадження від 05.02.2024 вручено представнику ІНФОРМАЦІЯ_2 12.02.2024.
10. Згідно з довідкою про доставку електронного листа касаційна скарга ОСОБА_1 доставлена до електронного кабінету Управління ДМС України в Тернопільській області 22.01.24 о 21:02, а ухвала про відкриття касаційного провадження від 05.02.2024 - 07.02.24 о 19:46, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.
11. Правом подати відзив на касаційну скаргу відповідач та третя особа не скористалися, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку.
12. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 26.06.2026 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статей 340 та 345 КАС України.
Оцінка Верховним Судом висновків суду, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
13. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом належить застосовувати правила статті 341 КАС України, відповідно до яких суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Одночасно суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
14. Відповідно до частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
15. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16. В силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
17. Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
18. Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
19. Також Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
20. В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
21. Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2232-ХІІ).
22. Визначення військової служби міститься у частині першій статті 2 Закону № 2232-ХІІ та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
22.1. За приписами частини другої цієї ж статті Закону проходження військової служби громадянами України здійснюється у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
23. Згідно з частинами третьою і четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
23.1. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
24. Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
25. Згідно з частиною третьою статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
26. Частиною сьомою статті 1 Закону № 2232-XII передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
27. За змістом частин першої, третьої статті 33 Закону № 2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання.
28. Надаючи оцінку доводам касатора, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, слід зазначити, що після відкриття провадження за цією касаційною скаргою Верховним Судом у постанові від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24 сформовані висновки щодо застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 37 Закону № 2232-XII у подібних правовідносинах, які в силу частини третьої статті 341 КАС України підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.
29. Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 37 Закону № 2232-XII в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які, зокрема, вибули на строк більше трьох місяців за межі України.
30. Частиною четвертою статті 37 Закону № 2232-XII у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).
31. Відповідно до частини шостої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції на час виникнення спірних відносин, громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третьої цієї статті.
32. З аналізу наведених норм права висновується, що для зняття військовозобов`язаного з військового обліку має існувати хоча б одна з підстав визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 37 Закону № 2232-XII, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
33. У справі, що розглядається, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.10.2022, Управлінням ДМС у Тернопільській області 16.11.2022 прийняте рішення щодо оформлення документів для виїзду закордон на постійне місце проживання в Республіку Канада.
34. Позивач звертався із заявами до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у яких просив надати дозвіл для зняття з військового обліку у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Канади. Також просив вилучити його з військового обліку або погодити зміну місця проживання до закінчення процедури втрати громадянства України, так як є громадянином Канади з 2007 року та проживає постійно у Канаді.
35. Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що позитивного рішення щодо надання дозволу на зняття з військового обліку у зв`язку вибуттям на постійне місце проживання до Канади не прийнято.
36. Приписи статті 37 Закону № 2232-XII визначають порядок взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.
37. Так, відповідно до пункту 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-XII взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.
38. За приписами частини третьої статті 37 цього ж Закону призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік та не раніше ніж за три дні до вибуття з місця проживання знятися із зазначеного обліку.
39. У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг, взяття на військовий облік, зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
40. Як уже зазначалося, частиною четвертою статті 37 Закону № 2232-XII у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).
41. Постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921 було затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних (далі - Порядок № 921), який був чинний на час звернення позивача із заявою від 23.11.2022.
42. Відповідно до пункту 56 Порядку № 921 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності.
43. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 відповідно до частини п`ятої статті 33 Закону № 2232-XII затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 1487), який чинний на час звернення позивача із заявою від 11.01.2023 із доповненнями від 16.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
44. Пунктом 22 Порядку № 1487 визначено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
45. Відповідно до пункту 52 Порядку № 1487 закордонні дипломатичні установи України: інформують громадян, які перебувають на тимчасовому консульському обліку та досягли призовного віку і не мають відстрочки або не звільнені від призову на строкову військову службу, про початок чергового призову громадян України на строкову військову службу; сприяють поверненню військовозобов`язаних та резервістів в Україну в разі проведення мобілізації та у воєнний час (в особливий період); повідомляють у семиденний строк з дня взяття на консульський облік або зняття з нього про призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідним районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, підрозділам Служби зовнішньої розвідки за місцем перебування їх на військовому обліку; ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на тимчасовому консульському обліку, за списком (додаток 15). Список зберігається в закордонній дипломатичної установі України протягом п`яти років.
46. Згідно з пунктом 53 Порядку № 1487 зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які виїжджають за кордон на строк більше трьох місяців, здійснюється після особистого прибуття їх до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, підрозділу Служби зовнішньої розвідки з документами, що підтверджують виїзд за кордон.
46.1. Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які виїжджають за кордон на строк до трьох місяців, з військового обліку не знімаються.
47. Відповідно до пункту 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.
48. Наведене свідчить, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
49. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.
50. З аналізу положень Закону № 2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
51. У справі, що розглядається, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, а також військовозобов`язаним, який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
52. Водночас позивач отримав рішення органу міграційної служби щодо оформлення виїзду на постійне місце проживання до Республіки Канада.
53. Однак Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введений в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
54. На момент виникнення спірних правовідносин та розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними Указами Президента України.
55. Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
56. Отже, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, в тому числі передбачені статтею 33 Конституції України щодо свободи пересування, вільного вибору місця проживання, права вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
57. Наведене свідчить, що у період воєнного стану та оголошеної мобілізації, що мало місце у спірному випадку, військовозобов`язаним забороняється змінювати місце проживання, виїзд з місця проживання, без дозволу керівника відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
58. При цьому варто зауважити, що положення законодавства, яким врегульовано правовідносин у сфері виконання військового обов`язку та мобілізації, не визначають такої окремої та безумовної підстави для зняття з військового обліку як оформлення документів на постійне проживання чи у випадку виїзду військовозобов`язаного на постійне проживання за кордон.
59. Крім того прийняте Управлінням ДМС у Тернопільській області 16.11.2022 рішення щодо оформлення документів для виїзду закордон на постійне місце проживання в Республіку Канада не є підставою для зняття позивача з військового обліку, адже пункт 2 частини п`ятої статті 37 Закону № 2232-XII не містить такої підстави для зняття з військового обліку військовозобов`язаних - «у зв`язку із виїздом за кордон на термін більше трьох місяців (на постійне місце проживання)», а містить підставу «які вибули на строк більше трьох місяців за межі України».
60. Тобто, право на зняття з обліку військовозобов`язаних мають особи, які вже вибули на строк більше трьох місяців за межі України.
61. Варто зазначити, що з огляду на введення в Україні воєнного стану, гарантоване частиною першою статті 33 Конституції України конституційне право на свободу пересування зазнало тимчасових обмежень в силу дії особливого правового режиму воєнного стану в країні, що цілком узгоджується з вимогами статті 64 Основного Закону.
62. Верховний Суд у постанові від 09.03.2023 у справі № 600/2520/22-а зазначав, що обмеження певних категорій громадян у праві виїзду за кордон під час воєнного стану певною мірою є втручанням у приватне життя особи в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак таке втручання прямо передбачено законом і переслідує абсолютно легітимну мету.
63. Зі змісту статей 17, 65 Конституції України висновується, що захист держави, забезпечення її безпеки є найважливішими функціями всього Українського народу. Військова служба - це конституційний обов`язок громадян України, який полягає у забезпеченні оборони України, захисті її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. До військовослужбовців належать особи, які проходять таку службу, зокрема у Збройних Силах України. Військовій службі передує необхідність виконання конституційного військового обов`язку, що передбачає проходження громадянами України військової служби (добровільно чи за призовом).
64. З огляду на специфіку військової служби, яка полягає, зокрема, у виконанні військовослужбовцями спеціальних завдань, наявності ризиків для їх життя та здоров`я тощо, будь-яка форма проходження військової служби є обов`язком громадян України щодо захисту держави.
65. Отже, закріплений у Конституції України обов`язок громадян України потребує поваги, а статус військовослужбовців будь-яких категорій обумовлюється військовою службою, інститут якої надає їм спеціальний статус (абзаци дев`ятий, десятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2019 року № 1-р (II)/2019).
66. Тобто, громадяни наділені не тільки правами, а й обов`язками, які закріплені на рівні Конституції України. Одним із таких обов`язків згідно зі статтею 65 Конституції України є захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
67. Офіційне оголошення воєнного стану Указом Президента України зумовило офіційне проголошення державою заходів, спрямованих на фактичну, явну, поточну, неминучу небезпеку існування держави і захисту українського народу, шляхом швидкого прийняття рішень у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні уповноваженими на те органами влади.
68. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
69. Наведені в касаційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав уважати, що ними неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень.
70. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
71. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
72. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а під час розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскарженого рішення судів попередніх інстанцій відсутні. 
73. Посилання ОСОБА_1 на порушення судами попередніх інстанцій положень статті 242 КАС України та неврахування висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 11-164сап21 щодо невмотивованості судових рішень таких висновків не спростовують.
74. У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
75. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
76. З огляду на результат касаційного розгляду справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 359, 350, 356 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Авдєєнко Владислав Валерійович, залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року в оскаржуваній частині- без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді | Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк  В.М. Соколов