Справа № 458/879/26
3/458/364/2026
ПОСТАНОВА 

08.09.2026 м. Турка

Суддя Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І., розглянувши матеріали, які надійшли від командира 1 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Ланівці Тернопільська область, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , стрілець 3 відділення 2 взводу охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , солдат військової служби за призовом під час мобілізації (на особливий період), неодружений, до адміністративної відповідальності притягувався ч.3 ст. 172-20 КУпАП згідно постанови Турківського районного суду Львівської області від 29.12.2025 року у справі №458/1358/25 та постанови Турківського районного суду Львівської області від 01.06.2026 року у справі №458/584/26, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП,- 
В С Т А Н О В И В:
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2026 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа № 458/879/26 про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП.
Постановою Турківського районного суду Львівської області від 14.08.2026 року матеріали справи про адміністративне правопорушення, порушені на підставі протоколу про військове адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 325 від 07.08.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2  за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-11 КУпАП, повернуто командиру 1 взводу охорони 2 роти охорони НОМЕР_2 батальйону військової частини НОМЕР_1 старшому лейтенанту ОСОБА_1 для належного оформлення.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.09.2026 року у провадження судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. передана справа № 458/879/26 про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_2 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП.
Згідно вимог ст.278 КУпАП справа про військове адміністративне правопорушення підвідомча Турківському районному суду Львівської області. Відповідно до ст.221 КУпАП судді районних судів розглядають справи про військові адміністративні правопорушення, передбачені ст.172-10 - 172-20 КУпАП.
З протоколу про військове адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 325 від 07.08.2026 року, складеного командиром 1 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 , вбачається, що, згідно наказу командира військової частиш НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 111 від 21.04.2025 року солдат  ОСОБА_2 прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків. З 13.07.2026 року солдат  ОСОБА_2 перебував у щорічній основній відпустці за 2026 рік за адресою АДРЕСА_1 . Відпускний квиток № 4146 від 12.07.2026 року. 29.07.2025 близько 00:05 було виявлено відсутність ОСОБА_2 , який без поважних причин не повернувся із чергової відпустки за 2026 рік та був відсутній на службі протягом однієї доби, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП. 
Відповідно до вимог ч.2 ст.277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення, в тому числі, передбачене ст.172-11 КУпАП розглядається судом протягом доби.
Судове засідання у справі призначалося на 08.09.2026 року.
В судове засідання ОСОБА_2 не прибув, через канцелярію Турківського районного суду Львівської області подав клопотання про розгляд справи без його участі, свою вину у вчиненому правопорушенні визнає, зазначає, що відносно нього складали адміністративний протокол, з яким його ознайомлено, жодних зауважень до складеного протоколу не має, адміністративний протокол ним підписано. При вирішенні судом питання застосування відносно нього адміністративного стягнення – покладається на думку суду.
З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків є правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява N 18986/06; п. 57) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, N 47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, N 69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, N 326/03.)
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п. 27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п. 34 постанови від 12.03.2019 року по справі № 910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Дослідивши матеріали адміністративної справи стосовно особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що відсутні обставини, що виключають розгляд справи (ст. 247 КУпАП), оскільки складений протокол про військове адміністративне правопорушення та інші матеріали свідчать про подію та склад адміністративного правопорушення, про осудність особи, яка вчинила протиправну дію, вчинення дій собою не в стані крайньої необхідності, на момент розгляду справи не закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП.
Об`єктами правопорушення, передбаченого ст.172-11 КУпАП є суспільні відносини у сфері військових правопорушень.
З наявних документів вбачається, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, солдатом, і перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, а отже така особа є суб`єктом адміністративної відповідальності.
Згідно наказу командира військової частиш НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 111 від 21.04.2025 року солдат  ОСОБА_2 прийняв посаду та приступив до виконання службових обов`язків. З 13.07.2026 року солдат  ОСОБА_2 перебував у щорічній основній відпустці за 2026 рік за адресою АДРЕСА_1 . Відпускний квиток № 4146 від 12.07.2026 року. 
29.07.2025 близько 00:05 було виявлено відсутність ОСОБА_2 , який без поважних причин не повернувся із чергової відпустки за 2026 рік та був відсутній на службі протягом однієї доби, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-11 КУпАП. 
З приводу виявленого порушення було складено протокол про адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 325 від 07.08.2026 року за нез`явлення військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.172-11 КУпАП. Складений з приводу виявленого адміністративного правопорушення протокол про адміністративне правопорушення порушник підписав. 
ОСОБА_2 за фактом виявленого порушення письмово пояснив, що не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Відтак, вбачаючи в діях ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, уповноваженою особою складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано виявлені факти.
Суд вважає, що виявлені факти відображають об`єкт суспільних відносин в сфері військової дисципліни, оскільки об`єктивна сторона такого правопорушення полягає у нез`явленні військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб.
Дії командира в частині правомірності та підставності складання протоколу про військове адміністративне правопорушення порушник не оскаржував до вищестоящого командування в передбаченому законом поряду. Відсутність в матеріалах справи наданих  ОСОБА_2 доказів оскарження дій командира військової частини вказує на погодження  ОСОБА_2 зі складеними відносно нього протоколом про правопорушення.
Згідно з ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками.
Обов`язок щодо збирання доказів, в силу вимог ч.2 ст.251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 КУпАП.
Провина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП доводиться в повному обсязі і підтверджується наступними доказами.
Солдат ОСОБА_2 проходить військову службу у Збройних Силах України та займає посаду стрільця 3 відділення 2 взводу охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 , виданим 30.06.1991 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Будучи військовим, ОСОБА_2 відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України і перебуваючи на території військової частини був зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби. 
Зі сторони ОСОБА_2 було допущено вимог статуту – не зразково виконував свої службові обов`язки, своєю поведінкою не вжив заходів до недопущення негідного вчинку, не дотримався військового етикету, не поводився з гідністю й честю, не вжив усіх заходів по недопущенню до вживання під час проходження військової служби (крім медичного призначення) спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби, не вжив заходів до неухильного виконання вимог військових статутів, наказів командирів. 
Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Згідно вимог даного Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_2 , будучи військовим, зобов`язаний був виконувати покладені на нього обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною, і під час виконання державних обов`язків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 і юридична адреса військової частини АДРЕСА_2 . Виконання обов`язків військової служби здійснюється в зоні територіальної оборони № НОМЕР_2 на об`єкті охорони № НОМЕР_4 АДРЕСА_3 . У зв`язку з чим такий військовослужбовець підпадає під вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» як такий, що зобов`язаний виконувати покладені обов`язки військової служби протягом всього робочого дня як на території військової частини, а так само в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною.
Факт невиконання вимог діючого законодавства, який зобов`язаний виконувати покладені обов`язки військової служби протягом всього робочого дня як на території військової частини, а так само в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною, в умовах особливого періоду, підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 325 від 07.08.2026 року, згідно якого вбачається, що солдат ОСОБА_2 не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб.
Протокол про адміністративне правопорушення, який складений уповноваженою державою особою і дії такої посадової особи, що його складала в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Протокол не містить жодних зауважень з боку правопорушника. 
ОСОБА_2 за фактом виявленого порушення письмово пояснив, що не з`явився вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Відтак, вбачаючи в діях ОСОБА_2 ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, уповноваженою особою складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано виявлені факти.
Суд вважає, що виявлені факти відображають об`єкт суспільних відносин в сфері військової дисципліни, оскільки об`єктивна сторона такого правопорушення полягає у нез`явленні військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб.
Окрім цього, факт надання  ОСОБА_2 пояснень під час складання процесуальних документів командиром – судом розцінюється як спосіб захисту і бажання нести відповідальність за військове адміністративне правопорушення.
Дії командира в частині правомірності та підставності складання протоколу про військове адміністративне правопорушення порушник не оскаржував до вищестоящого командування в передбаченому законом поряду. Відсутність в матеріалах справи, наданих  ОСОБА_2 доказів оскарження дій командира військової частини вказує на погодження  ОСОБА_2 зі складеними відносно нього протоколом про правопорушення.
Відтак, з урахуванням викладеного, суд приймає протокол про адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 325 від 07.08.2026 року як належний і допустимий доказ в частині нез`явлення військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб і об`єктивна сторона такого діяння полягає виключно в активних діях щодо нез`явлення військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб.
Окрім цього, рапортами командира 1 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , стрільця 3 відділення 2 взводу охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , службовою характеристикою на ОСОБА_2 , висновком №29 медичного огляду на стан сп`яніння, відпускним квитком, наказом №556 від 07.08.2026 «Про результати проведення службового розслідування» підтверджується факт нез`явлення солдата ОСОБА_2 вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб.
Також судом враховано вчинення  ОСОБА_2 правопорушення як особою, яку вперше було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, що відповідає диспозиції ст.172-11 КУпАП.
Диспозицією ч.3 ст.172-11 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб.
Таким чином, дії  ОСОБА_2 , які полягають в тому, що він, будучи військовослужбовцем, зобов`язаний був виконувати покладені на нього обов`язки військової служби протягом всього робочого дня на території військової частини або в іншому місці роботи (занять), в тому числі поза військовою частиною, і під час виконання державних обов`язків, а та утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП.
Об`єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається у нез`явленні військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб.
В діях  ОСОБА_2 відобразилася об`єктивна сторона такого виду правопорушення – нез`явлення військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Діями  ОСОБА_2 проявилася суб`єктивна сторона – умисні дії у формі умислу.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Також, вимогами ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відтак, з аналізу наведених вище норм законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, в сукупності доказів вбачається, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, а саме: нез`явлення військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб, а тому така особа винна у вчиненні виявленого правопорушення, підлягає адміністративній відповідальності, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.172-11 КУпАП.
За таких обставин, беручи до уваги те, що за ч.3 ст.172-11 КУпАП передбачена відповідальність за нез`явлення військовослужбовця (крім строкової військової служби) вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб, тому всебічно, повно, об`єктивно дослідивши всі обставини справи, заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про достовірність та достатність доказів для висновку про винуватість  ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП і вважає, що в його діях є склад цього правопорушення.
У відповідності до ст.ст. 34,35 КУпАП обставиною, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення, визнається щире розкаяння винного, обставини, що обтяжують відповідальність не встановлено.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст.33-35 КУпАП, враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який до адміністративної відповідальності притягується вперше за таке порушення, ступеня його вини, який своєї провини визнав, майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, відсутність підстав для застосування іншого адміністративного стягнення, ніж передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП, майнової шкоди не заподіяно, а також те, що дії винної особи підривають авторитет військовослужбовця, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Стосовно відшкодування шкоди.
Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у п.п.1-4 ст.213 КУпАП одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. 
В даній справі суд не вирішує питання про відшкодування винним майнової шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування, оскільки, на думку суду, така шкода не заподіяна по причині відсутності в матеріалах справи доказів заподіяння такої шкоди.
Стосовно вирішення питання про вилучені речі і документи.
Частиною 4 ст.283 КУпАП передбачено, що постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи. 
Судом не вирішується питання вилучених документів, оскільки такі не вилучалися.
Стосовно стягнення судового збору.
Згідно із ст.40-1КУпАП у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення, судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір і порядок сплати встановлюється Законом.
Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Згідно з п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року (зі змінами), особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» № 4695-IX від 03.12.2025 року, який набрав чинності з 01.01.2026 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2026 року становить 3328 гривень. 
У зв`язку з чим з 01.01.2026 року розмір судового збору за накладене адміністративне стягнення становить 665,60 грн (3328 ? 0,2 = 665,60).
Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору.
Оскільки суд прийшов до висновку про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого 172-11 КУпАП із застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу, то з такої особи підлягає стягненню судовий збір у сумі 665,60 грн.
Керуючись ст.40-1, ч.3 ст.172-11, ст.ст.221, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Визнати  ОСОБА_2  винним у вчиненні 29.07.2026 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-11 КУпАП згідно протоколу про військове адміністративне правопорушення серії в/ч НОМЕР_1 № 325 від 07.08.2026 року, складеного командиром 1 взводу охорони 2 роти охорони 2 батальйону військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 , та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500,00 грн.
Роз`яснити ОСОБА_2 , що згідно зі ст.307 КУпАП штраф ним має бути сплачений не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення адміністративного стягнення, а в разі оскарження такої постанови не пізніше ніж через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.
Штраф необхідно внести через установу банку України на розрахунковий рахунок: Отримувач: ГУК Львів/Турківська тг/21081100. Код отримувача (код ЄДРПОУ): 38008294, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку (МФО) 899998; Номер рахунку: UA588999980314000542000013919; Код класифікації доходів бюджету: 21081100.
У разі сплати штрафу у строки, передбачені ст.307 КУпАП, платіжний документ необхідно подати до Турківського районного суду Львівської області.
З урахуванням ч.2 ст.308 КУпАП у разі несплати  ОСОБА_2 штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, при примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника стягнути подвійний розмір штрафу.
Стягнути із  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Ланівці Тернопільська область, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір за ухвалення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (код отримувача 37993783, рахунок №UA908999980313111256000026001, назва отримувача: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ суду 02886806, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)) у розмірі 665,60 грн.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Львівського апеляційного суду через Турківський районний суд Львівської області прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Суддя          Р. І. Ференц