Справа № 464/1246/26
пр.№ 1-кп/464/385/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2026    Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 , 
обвинуваченого ОСОБА_6 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який не працює, судимості не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 350 КК України, –

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 350 КК України за таких обставин.
Так, 26 лютого 2026 року приблизно о 07.00 год. старший дільничний офіцер поліції сектору превенції відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_7 разом із дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 та відповідальним виконавцем ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_8 , а також іншими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснили виїзд на територію обслуговування для проведення заходів щодо оповіщення населення під час мобілізації, виконуючи свої функціональні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме здійснювали патрулювання щодо оповіщення населення під час мобілізації, перебували у форменому одязі з відповідними знаками розрізнення та діяли у межах своїх повноважень. 26.02.2025 приблизно о 08.10 год. під час здійснення патрулювання території, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. К. Мікльоша, 20А, після надання законної вимоги щодо пред?явлення військово-облікових документів ОСОБА_6 , останній, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень працівникам поліції, у зв?язку з виконанням ними своїх службових обов?язків, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розпилив подразнюючу речовину з аерозольного балончика марки «Ballistol Pepper KO» ОСОБА_7 в область обличчя, спричинивши останньому опік 1 ст. 2% площі обличчя, опік рогівки, кон?юктиви та повік 1 ст. обох очей, складний міопічний астигматизм обох очей, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, а також ОСОБА_4 в область обличчя, спричинивши останньому опік рогівки та кон?юктиви І ст. обох очей, опік І ст. 1,5% п.т., обличчя, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, після чого намагався втекти з місця події, однак був затриманий працівниками поліції.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 26.02.2026 приблизно о 08.10 год., знаходячись біля будинку №20А, що за адресою: м. Львів, вул. К.Мікльоша, був зупинений старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області капітаном поліції ОСОБА_7 спільно з дільничним офіцером поліції сектору превенції відділу поліції №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , відповідальним виконавцем ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим солдатом ОСОБА_8 , а також іншими працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , які виконували свої функціональні обов?язки, визначені ч. 5 ст.24 Закону України «Про національну поліцію» та ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме здійснювали оповіщення населення під час мобілізації, та перебували у форменому одязі із відповідними знаками розрізнення та діяли в межах своїх повноважень. В ході надання законної вимоги щодо перевірки військово-облікових документів у ОСОБА_6 , останній, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень службовій особі, у зв?язку з його службовою діяльністю, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розпилив подразнюючу речовину з аерозольного балончика марки «Ballistol Pepper КО» ОСОБА_8 , в область обличчя, спричинивши останньому опік рогівки та кон?юктивального мішка, хімічний опік кон?юктиви і рогівки обох очей, що відноситься до легкого ступеня тяжкості, після чого намагався втекти з місця події, однак був затриманий працівниками поліції.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні винуватість у вчиненому визнав та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Додатково зазначив, що 26.02.2026 до нього на вулиці підійшли особи в військовій формі та балаклавах, оточили його та запитували щодо військово-облікових документів. Оскільки у ОСОБА_6 при собі була значна сума коштів, він розхвилювався та на емоціях застосував аерозольний балончик, однак діяв виключно для самозахисту. Також ствердив, що йому було відомо про дію режиму воєнного стану та проведення заходів щодо відповідного оповіщення населення під час мобілізації. Цивільний позов визнав частково та пояснив, що потерпілому ОСОБА_4 намагався відшкодувати завдану шкоду, однак йому це не вдалось. У вчиненому щиро розкаявся та попросив вибачення у потерпілих.
Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні надав показання про те, що працює на посаді дільничного офіцера поліції та разом з працівниками РТЦК та СП брав участь у здійсненні заходів щодо оповіщення населення під час мобілізації. 26.02.2026 приблизно о 8 год., перебуваючи в форменому одязі та маючи при собі службове посвідчення, з іншими учасниками оповіщення підійшли до групи чоловіків, один з яких, а саме ОСОБА_6 , розпилив в їх напрямку речовину з аерозольного балончика. Надалі ОСОБА_6 було затримано. Діями останнього ОСОБА_4 завдано моральну шкоду, оскільки він змушений був звертатися до медичного закладу та протягом певного часу лікувався, відчував порушення сну, не міг виконувати свої посадові обов`язки. Зокрема, у нього був опік обличчя, сльозились очі, виникли проблеми з диханням, у зв`язку з чим застосовував різні медичні препарати. Усі ці обставини зумовили його моральні страждання та заподіяння моральної шкоди у розмірі 70000 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення та за відсутності заперечень учасників судового провадження, враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_6 в ході судового розгляду винуватості у вчиненому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_4 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження, а також щодо обґрунтувань та заперечень цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися. Наслідки визначення саме такого обсягу доказів, що підлягають дослідженню, учасникам судового провадження роз`яснені.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 є правильною:
-за ч. 2 ст. 345 КК України, оскільки останній умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв?язку з виконанням цим працівником службових обов?язків;
-за ч. 2 ст. 350 КК України, оскільки останній умисно заподіяв легке тілесне ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом враховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які належать до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який одружений, не працює, на медичних обліках не перебуває.
Судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді органу пробації, про середній ризик небезпеки для суспільства та середній ризик повторного вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, в тому числі передбаченого ч. 3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованих йому статей КК України та визначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. 
Враховуючи щире каяття обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність претензій до нього у потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що є обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, здійснює постійний догляд за батьком ОСОБА_9 , 1962 р.н., який є особою з інвалідністю ІІ групи, за місцем проживання характеризується позитивно, надав матеріальну допомогу ЗСУ, суд дійшов висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язки, зокрема: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
При вирішенні цивільного позову суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно з положеннями статей 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, зокрема ушкодженням здоров`я, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. 
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежить від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та інших стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд враховує засади розумності, виваженості та справедливості.
Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 70000 грн, серед іншого, обґрунтовано тим, що діями обвинуваченого ОСОБА_6 , який заподіяв зазначені в обвинувальному акті тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , спричинено останньому фізичний біль та моральні та душевні страждання, психологічний стрес, порушення звичного ритму життя, вимушені зміни при виконанні професійних обов`язків, погіршення та розлад здоров`я, що зумовило звернення за медичною допомогою та тимчасову непрацездатність, створення додаткових життєвих труднощів. 
Враховуючи встановлені обставини справи, обґрунтування цивільного позову та надані суду докази, зокрема підтверджений діагноз потерпілого ОСОБА_4 , встановлений судово-медичною експертизою та медичними оглядами, проходження потерпілим лікування та вимушені зміни в житті, а також беручи до уваги вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен становити 25000 грн. 
У зв`язку з цим, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково.
Питання речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження необхідно вирішити у порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд, –

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 350 КК України, та призначити покарання:
-за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;
-за ч. 2 ст. 350 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк – два роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покласти такі обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді домашнього арешту шляхом заборони без дозволу суду з 22.00 год. до 07.00 год. залишати місце постійного проживання – квартиру АДРЕСА_3 , з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися з м. Полтава без дозволу суду; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право виїзд з України і в`їзд в Україну, – до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ) відшкодування моральної шкоди у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Речові докази у справі, а саме: 
-ємність чорного кольору з написом «Ballistol Pepper-KO» (балончик) та ємність чорного кольору з написом «Pepper-Gel» (балончик), передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, – знищити та арешт такого майна, накладений ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 27.02.2026, – скасувати;
-оптичні диски з відеозаписами події – залишити у матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий        ОСОБА_10