Справа №760/17216/26
2-а/760/1528/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Сердюк Н.В., за участю секретаря судового засідання Гержової С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий виклад обставин справи, позиції сторін.

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуваною постановою серії ЕНА № 7076527 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП за керування транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, без пристебнутого ременя безпеки під час руху. Позивач категорично заперечує це та стверджує, що був пристебнутий ременем безпеки і не відстібав його до повної зупинки автомобіля, тоді як відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту руху з непристебнутим ременем. Крім того, оскаржуваною постановою серії ЕНА № 7076549 позивача притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП за нібито встановлення на передньому вітровому склі в зоні дії склоочисників додаткових предметів, що обмежують оглядовість, а також за наявність місцевого пошкодження шин із оголенням корду (порушення пп. 31.4.7 «в» та пп. 31.4.5 «б» ПДР України). Позивач указує, що предмети, які погіршують оглядовість, на скло не встановлювалися, а інформація про пошкодження шин з оголенням корду є неправдивою. Постанова не містить конкретизації, яка саме шина, на якій осі та з якого боку має дефект, а також чим підтверджується оголення корду й обмеження оглядовості з місця водія, що зведено до абстрактних припущень інспектора. Також позивач звертає увагу на ідентифікаційну неузгодженість щодо державних номерних знаків напівпричепа у винесених постановах. Окремо позивач наголошує на порушенні відповідачем вимог ст. 36 КУпАП, оскільки за результатами фактично одного розгляду щодо однієї особи, винесеного однією посадовою особою в межах одного часово-просторового епізоду, було протиправно накладено два окремих штрафи (510 грн та 340 грн) замість застосування стягнення в межах санкції за більш серйозне правопорушення. Позивач підкреслює, що оскаржувані постанови винесені без урахування всіх обставин справи, з порушенням норм ст. 251, 252, 280 КУпАП та ч. 2 ст. 77 КАС України щодо обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень, у зв`язку з чим склад адміністративних правопорушень відсутній, а оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував повністю, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. У обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що 20 квітня 2026 року о 15 год 03 хв під час несення служби на автодорозі М-07 Київ-Ковель-Ягодин (489 км) за допомогою камери зовнішнього спостереження було виявлено та зафіксовано факт керування позивачем транспортним засобом DAF XF 150.460 без пристебнутого ременя безпеки, чим порушено п. 2.3 «в» ПДР України. Після зупинки транспортного засобу та перевірки документів позивача ознайомили з відеозаписом правопорушення, а також задовольнили його клопотання про надання часу для залучення адвоката, призначивши розгляд справи на 19 годину 23 квітня 2026 року. Оскільки позивач у визначений час не з`явився та додаткових клопотань не подав, 23 квітня 2026 року було правомірно винесено постанову серії ЕНА № 7076527 за ч. 5 ст. 121 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 510 грн. Те, що позивач був пристебнутий у момент зупинки на 488 км, не спростовує факту раніше вчиненого та зафіксованого порушення. Крім того, під час огляду транспортного засобу за допомогою портативного відеореєстратора було виявлено експлуатацію автомобіля з технічними несправностями (встановлення додаткових предметів на передньому вітровому склі в зоні дії склоочисників, що обмежують оглядовість, та місцеві порізи й розриви шин), чим порушено пп. 31.4.7 «в» та пп. 31.4.5 «б» ПДР України. За цим фактом, після аналогічного перенесення розгляду справи та неявку позивача, 23 квітня 2026 року винесено постанову серії ЕНА № 7076549 за ч. 1 ст. 121 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 340 грн. Відповідач наголошує, що ст. 283 КУпАП не вимагає детального технічного опису несправності із зазначенням конкретної осі чи сторони ТЗ, а значущою обставиною є сам факт експлуатації ТЗ із технічною несправністю. Зауваження позивача щодо відсутності деталізованого опису мають формальний характер та не спростовують факту вчинення правопорушення. Доводи позивача щодо недотримання ст. 36 КУпАП відповідач вважає безпідставними та базованими на неправильному тлумаченні закону, оскільки під час перевірки виявлено два окремих самостійних правопорушення з різними об`єктивними сторонами та кваліфікацією, а винесення окремої постанови за кожне порушення забезпечує належну індивідуалізацію відповідальності. Відповідач підкреслює, що поліцейська діяла в межах повноважень та у спосіб, передбачений законами України «Про Національну поліцію», КУпАП та ПДР України, а факт вчинення адміністративних правопорушень повністю підтверджується оскаржуваними постановами, відеозаписами з нагрудного відеореєстратора та камери зовнішнього спостереження, а також фотознімками. Наведені позивачем обставини спрямовані виключно на уникнення відповідальності за вчинені правопорушення.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 15 червня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення залишено без руху, позивачу встановлено строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у розмірі 665 гривень 60 копійок або документів, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звільнення від його сплати. 

Недоліки позовної заяви позивачем були усунені.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 22 червня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Вказаною ухвалою у Департаменту патрульної поліції належним чином завірені копії матеріалів адміністративних справ щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за наслідками розгляду яких винесено постанову серії ЕНА №7076527 від 23.04.2026 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП та постанову серії ЕНА №7076549 від 23.04.2026 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП, у тому числі наявні докази фото- чи відеофіксації, пояснення, рапорти, матеріали щодо фіксації обставин правопорушень, а також інші документи, які були покладені в основу прийняття оскаржуваних постанов.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Гармаш М.Ю., належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Представником позивача була подана заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. У заяві представник позивача просив у разі неможливості забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції - відкласти розгляд справи на іншу дату з наданням можливості узгодження дати наступного судового засідання по справі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву та витребувані судом докази.

Щодо заяви представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції суд зауважує, що відповідно до частини 2 статті 195 КАС України учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Оскільки розгляд справи призначено на 20 серпня 2026 року, а клопотання подано представником позивача лише 19 серпня 2026 року та зареєстровано судом у день судового засідання, заявником пропущено встановлений законом імперативний п`ятиденний строк.

Суд зазначає, що дотримання строків подання клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції є гарантією належної технічної підготовки та організаційного забезпечення такого засідання. Подання заяви поза межами процесуального строку позбавляє суд можливості вчасно постановити відповідну ухвалу та вжити заходів для забезпечення технічного зв`язку.

За наведених обставин, на підставі частини другої статті 195 КАС України, клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції залишається без задоволення у зв`язку з порушенням строку його подання.

Щодо заяви про відкладення розгляду справи суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Підстави для обов`язкового відкладення розгляду справи чи оголошення перерви чітко визначені частиною другою статті 205 КАС України (зокрема, нез`явлення учасника з поважних причин, неповідомлення про дату засідання, необхідність залучення третіх осіб чи витребування доказів).

Враховуючи, що учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали свої письмові заяви по суті справи (позовну заяву та відзив) разом із усіма наявними доказами, а в клопотанні про відкладення не зазначено жодних інших поважних причин неявки, суд доходить висновку про відсутність процесуальних підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень частини 4 статті 229 КАС України.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом.

23 квітня 2026 року інспектором 2 взводу 5 роти 2 Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенантом поліції Сацюк Л.В. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7076527, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови суть правопорушення полягає у тому, що 20 квітня 2026 року о 15 годині 04 хвилин на дорозі А/ДМО 7489 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF 150.460 із напівпричепом SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, під час руху, чим порушив вимоги п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху (порушення правил користування ременями безпеки) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 КУпАП.

Того ж дня, 23 квітня 2026 року інспектором 2 взводу 5 роти 2 Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенантом поліції Сацюк Л.В. прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7076549, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови суть правопорушення полягає у тому, що 20 квітня 2026 року о 15 годині 06 хвилин на дорозі А/ДМО 7488 км ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF 150.460 із напівпричепом SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , у якого на передньому вітровому склі було встановлено додаткові предмети в зоні дії склоочисників, які обмежують оглядовість з місця водія, також виявлено місцеве пошкодження шин: місцеві порізи, розриви, що оголюють корд, чим порушив вимоги п. 31.4.7 «в», п. 31.4.5 «б», п. 31.4.7 Правил дорожнього руху (технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням правил, норм, стандартів) та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, до постанов додано відео з портативного відео реєстратора 475423, 475341, відео з камер зовнішнього спостереження.

З наданого представником відповідача відеозапису вбачається, що позивача було зупинено працівником поліції та пред`явлено йому у вину керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки, позивач заперечував проти вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 121 КУпАП. Після перегляду позивачем відеозапису, останній наполягав на тому, що він був пристебнутий ременем безпеки, а на відео не зрозуміло, що за кермом транспортного засобу сидить саме він. Також позивач заперечував вчинення ним правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП, при цьому не заперечував наявності пошкодження шин.

З відеозапису також вбачається, що поліцейським було роз`яснено позивачу права, передбачені статтю 268 КУпАП. Позивач просив перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку з необхідністю залучення захисника. Розгляд справи було перенесено на 23 квітня 2026 року на 19 годину 00 хвили. 

Представником відповідача також надано фото фіксації вчиненого позивачем порушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Фото містить номер девайсу, яким воно зроблено, дату та час фіксації порушення. Також надано фото шин, на якому видно порізи. 

Справи про адміністративні правопорушення було розглянуто 23 квітня 2026 року за відсутністю позивача та його представника та винесено оскаржувані постанови серії ЕНА № 7076527 та серії ЕНА № 7076549. Вказані постанови направлені позивачу рекомендованим листом, про що містяться відповідні записи в цих постановах.

Позивачем надано суду Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01233-00020-26 від 27.01.2026 року, та Протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00218-13168-25 від 10.09.2025 року, згідно з яким транспортний засіб DAF XF 150.460 із напівпричепом SCHMITZ, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , після технічного контролю визнано технічно справим.

V. Застосовані норми права.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 №1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частинами 2 та 5 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1 та 5 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.20.2001 №1306 (далі - ПДР).

Згідно з пунктом 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як слідує зі змісту положень пункту 2.3 «в» ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до частини 5 статті 121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.1. ПДР визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.4. ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини (п. 31.4.5 «б» ПДР); встановлено на скло додаткові предмети або нанесено покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість (п. 31.4.7 «в» ПДР).

Відповідно до частини 1 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах щодо протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

VI. Мотиваційна оцінка та висновки суду.

Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Щодо позовних вимог про скасування постанови серії ЕНА № 7076527 від 23.04.2026 за ч. 5 ст. 121 КУпАП суд зазначає наступне. 

На підтвердження вини позивача відповідачем надано фотофіксацію з камери зовнішнього спостереження та відеозаписи з портативних відеореєстраторів № 475423 і № 475341. 

Оцінюючи вказані докази у їх сукупності відповідно до вимог ст. 90 КАС України та ст. 252 КУпАП, суд зазначає, що фотофіксація від 20.04.2026 о 15:04:13 (пристрій Nomerna Yagodin) зафіксувала факт руху транспортного засобу DAF XF (д.н.з. НОМЕР_2 ) та загальний силует водія, у якого на ділянці грудної клітки відсутня темна діагональна смуга ременя безпеки, що за загальним виглядом та контрастом вирізняє пристебнутий ремінь на тлі одягу.

Надалі, як убачається з відеозаписів бодікамер, саме цей транспортний засіб DAF XF (д.н.з. НОМЕР_2 ) через невеликий проміжок часу та відстані було зупинено працівниками поліції під керуванням водія ОСОБА_1 , якому одразу було пред`явлено у вину керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки. Безперервність часово-просторового епізоду між фіксацією ТЗ у русі та його зупинкою поліцейськими підтверджує, що в момент фотофіксації за кермом перебував саме ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що відсутність високої деталізації рис обличчя на фотографії не спростовує факт належності доказу, оскільки ідентифікація здійснюється у взаємозв`язку з іншими матеріалами справи (марка, модель, державний номерний знак ТЗ, час і місце зупинки, особисті пояснення водія).

За таких обставин, оцінивши надані відповідачем докази в їх сукупності, суд доходить висновку про доведеність факту керування позивачем транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки. Доводи позивача про протилежне не підтверджені жодними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Процедуру розгляду справи поліцейським дотримано: розгляд справи на прохання позивача було перенесено на 23.04.2026 року для реалізації права на захист, однак позивач у визначений час не з`явився, у зв`язку з чим постанову було винесено за його відсутності відповідно до вимог ст. 268, 283 КУпАП. Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, підтверджений належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, а постанова серії ЕНА № 7076527 винесена правомірно, підстави для її скасування відсутні.

Щодо постанови серії ЕНА № 7076549 від 23.04.2026 року за ч. 1 ст. 121 КУпАП суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП відповідальність настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу інкриміновано порушення пп. 31.4.7 «в» (встановлення додаткових предметів на вітровому склі в зоні дії склоочисників, що обмежують оглядовість) та пп. 31.4.5 «б» ПДР України (місцеві пошкодження шин: порізи, розриви, що оголюють корд).

Оцінюючи надані відповідачем докази на підтвердження вказаних порушень, суд зазначає, що диспозиція пп. 31.4.5 «б» ПДР України імперативно пов`язує заборону експлуатації ТЗ не з будь-яким пошкодженням гуми, а саме з наявністю порізів чи розривів, що оголюють корд, або розшаруванням каркаса. Оглянувши надані відповідачем фотознімки шин, суд встановив наявність незначного експлуатаційного зносу та поверхневих дефектів гумового шару, однак вказані фотоматеріали не містять жодних зафіксованих ознак оголення корду чи деформації каркаса шини.

Крім того, у постанові серії ЕНА № 7076549 відсутня будь-яка конкретизація щодо того, на якому саме колесі (якій осі, з якого боку ТЗ чи напівпричепа) виявлено дефект. За відсутності конкретизованого опису обставин проступку та технічних параметрів пошкодження, сама лише констатація у постанові не може вважатися беззаперечним доказом вини.

Щодо розміщення додаткових предметів на склі, відповідачем не надано доказів того, що розміщені у кабіні або на склі предмети здійснювали обмеження оглядовості саме з місця водія. Наданий відповідачем фотознімок камери спостереження показує лише загальний вигляд вітрового скла ззовні, що є недостатнім для встановлення об`єктивної сторони даного правопорушення. 

Суд зауважує, що надані позивачем Протоколи перевірки технічного стану ТЗ № 01233-00020-26 від 27.01.2026 та № 00218-13168-25 від 10.09.2025 засвідчують технічний стан автомобіля лише станом на дати їх видачі та самі по собі не спростовують можливості виникнення пошкоджень під час подальшої експлуатації. Проте, вирішальним для скасування постанови є відсутність у наданих відповідачем фотоматеріалах від 20.04.2026 підтвердження виникнення саме таких пошкоджень (оголення корду, розшарування), які забороняють експлуатацію ТЗ згідно з пп. 31.4.5 «б» ПДР.

За положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Усі сумніви щодо доведеності вини особи суб`єктом владних повноважень мають трактуватися на користь такої особи. 

Оскільки відповідач не надав належних, допустимих та конкретизованих доказів на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, постанова серії ЕНА № 7076549 підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Оцінюючи доводи позивача щодо ідентифікаційної неузгодженості державних номерних знаків у винесених постановах, суд зазначає таке.

Згідно з матеріалами справи, позивач керував транспортним засобом DAF XF 150.460 (державний номерний знак НОМЕР_2 ) з напівпричепом SCHMITZ (державний номерний знак НОМЕР_1 ).

У постанові серії ЕНА № 7076527 інспектором поліції правильно та повністю ідентифіковано як транспортний засіб, д.н.з. НОМЕР_2 , так і напівпричіп, д.н.з. НОМЕР_1 . Натомість у постанові серії ЕНА № 7076549 інспектором поліції помилково вказано номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 як реєстраційний номер напівпричепа SCHMITZ.

Зазначене некоректне відтворення номерного знака напівпричепа у постанові серії ЕНА № 7076549 є технічною опискою посадової особи під час оформлення матеріалів. Враховуючи, що сам транспортний засіб DAF XF, д.н.з. НОМЕР_2 , та особа водія ОСОБА_1 були безсумнівно ідентифіковані, дана описка самостійно не спростовує фактів, зафіксованих під час зупинки транспортного засобу, однак свідчить про неналежну оформленість оскаржуваного акта.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо порушення відповідачем процедури накладення адміністративного стягнення, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Ця норма закону регулює саме випадки вчинення особою кількох самостійних правопорушень з різною кваліфікацією та різними об`єктивними сторонами. Вирішальне значення для її застосування має факт одночасного розгляду цих справ однією і тією ж посадовою особою.

Як убачається з матеріалів справи, розгляд обох адміністративних справ стосовно ОСОБА_1 було призначено інспектором Сацюк Л.В. на одну й ту саму дату та час - 23 квітня 2026 року о 19:00 год. Згідно з оскаржуваними постановами, їх винесення відбулося з інтервалом у декілька хвилин (о 19:53:19 та о 20:05:27 відповідно), що свідчить про їх фактично одночасний розгляд однією посадовою особою в межах однієї процесуальної процедури. 

За таких обставин, винесення інспектором поліції двох окремих постанов із накладенням двох самостійних штрафів прямо суперечить вимогам частини другої статті 36 КУпАП. Посадова особа відповідача зобов`язана була накласти одне остаточне стягнення в межах санкції за більш серйозне правопорушення (ч. 5 ст. 121 КУпАП).

VIІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з наданою квитанцією позивачем сплачено судовий збір у розмірі 666,00 грн. З огляду на встановлений законом розмір ставки судового збору за подання даного позову (665,60 грн) та часткове задоволення позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 332,80 грн.

Керуючись статтями ст. 19 Конституції України, ст. 36, 251, 252, 268, 280, 283 КУпАП, ст. 139, 195, 205, 229, 246, 286 КАС України, суд 

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора 2 взводу 5 роти 2 Відділу організації несення служби в м. Ковель Управління патрульної поліції у Волинській області лейтенанта поліції Сацюк Л.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7076549 від 23 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КУпАП закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 332 (триста тридцять дві) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення - 20 серпня 2026 року.

Головуюча суддя        Н.В. Сердюк