ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2026 року | справа № 380/4477/26

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, -
в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати період роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020 до стажу для обчислення пенсії у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату їй пенсії, починаючи з 12.09.2025, з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки від 28.10.2025 №17 з 01.01.2004 по 31.03.2020 до стажу для обчислення пенсії у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788- ХІІ та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату їй пенсії, починаючи з 12.09.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалою від 18.03.2026 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (надалі – Закон №1058-IV).
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки від 28.10.2025 №17, позивачка в період з 03.06.1994 по 31.03.2020 працювала в КНП «Новороздільська міська лікарня» на посаді сестри медичної стаціонару інфекційного відділення.
Вважає, що вказаний період роботи, який підлягає зарахуванню до стажу при обчисленні пенсії в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (надалі – Закон №1788-ХІІ). Однак, відповідач зараховує період роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020 до страхового стажу для обчислення пенсії позивачки в одинарному розмірі.
28 листопада 2025 року представник позивачки звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок їй пенсії за віком з 12 вересня 2025 року відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058 з врахуванням подвійного розміру розрахунку періоду роботи після призначення пенсії відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Листом від 03.12.2025 №1300-5803-8/163195 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило ОСОБА_1 про те, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. З 01.01.2004 страховий стаж обчислюється з врахуванням законодавчих норм, визначених Законом №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Тому, стаж за період з 01.01.2004 по 31.03.2020 в подвійному розмірі не враховано.
Вважає відмову протиправною та просить суд задовольнити позов.
30.03.2026 відповідач надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що: «…відповідно до нової редакції статті 60 Закону № 1788, яка набрала чинності з 15.08.2003, стаж не переглядається тим особам, котрі вийшли на пенсію до набуття нею чинності, тобто до зазначеної дати. Натомість особам, які виходять на пенсію після цієї дати стаж за роботу в зазначених закладах, у тому числі і до 15 серпня 2003 року, обчислюється у подвійному розмірі, але тільки для визначення права на пенсію, а визначення розміру пенсії здійснюється за нормою ст. 24 Закону № 1058, тобто в одинарному розмірі за той період, за який щомісяця сплачено не менше мінімального страхового внеску. Оскільки з 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058, в якому у пункті 3 ст. 24 Закону №1058 цього Закону зазначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом, тому з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.
Отже, правових підстав для зарахування періоду роботи позивачки з 01.01.2004 по 31.03.2020 до стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області немає…».
Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (надалі – Закон №1058-IV).
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки від 28.10.2025 №17, позивачка в період з 03.06.1994 по 31.03.2020 працювала в КНП «Новороздільська міська лікарня» на посаді сестри медичної стаціонару інфекційного відділення.
Вважає, що вказаний період роботи, який підлягає зарахуванню до стажу при обчисленні пенсії в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (надалі – Закон №1788-ХІІ). Однак, відповідач зараховує період роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020 до страхового стажу для обчислення пенсії позивачки в одинарному розмірі.
28 листопада 2025 року представник позивачки звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перерахунок їй пенсії за віком з 12 вересня 2025 року відповідно до частини 4 статті 42 Закону № 1058 з врахуванням подвійного розміру розрахунку періоду роботи після призначення пенсії відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Листом від 03.12.2025 №1300-5803-8/163195 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило ОСОБА_1 про те, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. З 01.01.2004 страховий стаж обчислюється з врахуванням законодавчих норм, визначених Законом №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Тому, стаж за період з 01.01.2004 по 31.03.2020 в подвійному розмірі не враховано.
Не погодившись із відмовою, позивачка звернулась до суду.
Надаючи оцінку позиціям сторін у цій справі, суд застосовує наступні правові норми.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі – Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі – Закон №1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Пунктом 3 статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Закон №1058-IV набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом №1788-XII.
Положеннями статті 60 Закону №1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV визначено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за списками № 1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, положення Закону №1788-ХІІ застосовуються у частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
За приписами статті 7 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону.
Під час розгляду справи судом встановлено і не заперечується відповідачем, що протягом спірного періоду позивачка працювала у інфекційних закладах охорони здоров`я.
Відтак, за правилами статті 60 Закону № 1788-ХІІ та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV період роботи у інфекційному закладі охорони здоров`я після 2004 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 11.02.2025 у справі № 420/863/24 , у яких суд дійшов висновку про зобов`язання пенсійного органу зарахувати до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.04.2004, тобто після дати набрання чинності Законом № 1058-IV.
Також, у постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом № 1058-IV та Закону № 1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон № 1058-IV.
Відповідно до ч. 5 ст. 241 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відтак викладені висновки Верховного Суду є обов`язковими до застосування у цій справі.
Щодо зобов`язання зарахувати позивачці до страхового стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020 в КНП «Новороздільська міська лікарня» на посаді сестри медичної стаціонару інфекційного відділення, судом встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_1 від 16.09.1979 року позивачки містяться наступні записи за спірні періоди:
- запис №13, 03.06.1994, прийнята тимчасово на посаду медсестри інфекційного відділу (наказ № 205 від 03.06.1994 р.);
- запис №14, 24.03.1995, переведена на постійно медсестрою інфекційного відділення (наказ №73-к від 24.03.1995 р.);
- запис №15, 01.09.2005, згідно штатного розпису посада перейменована на «сестра медичного стаціонару» (наказ №207-к від 30.12.2005 р.);
- запис №16, 02.04.2018, переведена на 0,5 посади сестри медичної стаціонару інфекційного відділення (наказ 51-к від 02.04.2018);
- запис №17, з 03.09.2018 Новороздільська міська лікарня перейменована на Комунальне некомерційне підприємство «Новороздільська міська лікарня»;
- запис №18, 31.03.2020 – звільнена за власним бажанням.
Згідно з довідкою КНП «Новороздільська міська лікарня» №17 від 28.10.2025, ОСОБА_1 працювала повний робочий день в Комунальному некомерційному підприємстві «Новороздільська міська лікарня» і за період з 03.06.1994 по 31.03.2020 безпосередньо обслуговувала хворих інфекційного відділення за посадою молодшого спеціаліста з медичною освітою інфекційного відділення, що передбачена Списком №2 розділ ХХІV. Підстава Постанова КМУ від 24.06.2016 №461. 
Крім того, відповідач не заперечує щодо наявності у позивачки стажу роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020 в КНП «Новороздільська міська лікарня» на посаді сестри медичної стаціонару інфекційного відділення, а заперечує проти подвійного зарахування стажу, з підстав, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
З огляду на наведене, доводи відповідача про те, що з 01.01.2004 усі періоди страхового стажу враховуються виключно в одинарному розмірі, а пільговий порядок обчислення стажу за період з 01 січня 2004 року застосовується лише в частині визначення права на пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні наведених норм та не відповідають усталеній практиці Верховного Суду. Право на зарахування стажу у подвійному розмірі за статтею 60 Закону № 1788-XII не пов`язане із набранням чинності Законом № 1058-IV і поширюється на весь період роботи особи у відповідних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у тому числі після 01.01.2004.
Так само суд відхиляє доводи відповідача про те, що обчислення стажу є виключною компетенцією органів Пенсійного фонду, а тому вирішення цього питання судом є втручанням у повноваження суб`єкта владних повноважень. Перевірка правомірності бездіяльності суб`єкта владних повноважень з питань обчислення страхового стажу та перерахунку пенсії, а також зобов`язання його вчинити дії, прямо передбачені законом, належить до завдань адміністративного судочинства і не є втручанням у дискреційні повноваження, оскільки за встановлених обставин у відповідача наявний лише один правомірний варіант поведінки.
Судом встановлено та відповідачем по суті не спростовано, що позивачка у період з 03.06.1994 по 31.03.2020 працювала повний робочий день в КНП «Новороздільська міська лікарня» на посаді сестри медичної стаціонару інфекційного відділення, тобто на роботі, яка відповідно до статті 60 Закону № 1788-XII зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, зазначені обставини підтверджуються довідкою КНП «Новороздільська міська лікарня» №17 від 28.10.2025, записами трудової книжки та матеріалами пенсійної справи. Характер роботи позивача та її віднесення до передбаченої статтею 60 Закону № 1788-XII відповідач під час розгляду справи не заперечив.
Враховуючи встановлені судом обставини та наведені правові норми, суд приходить до висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020 в КНП «Новороздільська міська лікарня» на посаді сестри медичної стаціонару інфекційного відділення відповідно до статті 60 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення».
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . 
Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоду її роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020 в КНП «Новороздільська міська лікарня» на посаді сестри медичної стаціонару інфекційного відділення, відповідно до статті 60 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) до страхового стажу в подвійному розмірі період її роботи з 01.01.2004 по 31.03.2020 в КНП «Новороздільська міська лікарня» на посаді сестри медичної стаціонару інфекційного відділення відповідно до статті 60 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та провести перерахунок її пенсії за віком на пільгових умовах з 12 вересня 2025 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя | Морська Галина Михайлівна