РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
м. Вінниця

23 липня 2026 р.  Справа № 120/12173/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

28.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не продовження йому відстрочки від призову за мобілізацією на особливий період, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки на період дії воєнного стану в Україні.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо не продовження ОСОБА_1 відстрочки від призову за мобілізацією на особливий період, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.
Ухвалою суду від 02.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. 
Цією ж ухвалою суду витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано надати суду разом з відзивом на позовну заяву наступні матеріали: належним чином засвідчений витяг з протоколу № 58 від 05.08.2025 року засідання комісії з надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації в частині, що стосується розгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації; належним чином засвідчені копії усіх документів, які стали підставою для прийняття рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене повідомленням від 05.08.2025 року № 362/10534.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, при цьому, копія ухвали про відкриття провадження була доставлена до його електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" 02.09.2025 року, що підтверджується відповідною довідкою.
Таким чином, оскільки відповідач зареєстрований в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, самостійно визначивши адресу електронної пошти для листування із ним, суд приходить до висновку, що в силу положень ст. ст. 18, 268 КАС України, ухвала суду від 02.09.2025 року вважається врученою відповідачу 24.12.2024 року в електронній формі шляхом її направлення на офіційну електронну адресу.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.
Позивач є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.04.2025 року у справі №120/2011/25, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.04.2025 року у справі №120/2011/25 ІНФОРМАЦІЯ_2 видано довідку про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка була чинною до 06.08.2025 року, про що свідчить довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.07.2025 року №362/9530.
31.07.2025 року позивач через Центр адміністративних послуг "Прозорий офіс" Вінницької міської ради подав до ІНФОРМАЦІЯ_1 заяву про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як військовозобов?язаному, який має батька з інвалідністю ІІ групи.
До заяви додав копії наступних документів: 
- паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; 
- картки фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 ; 
- витягу з реєстру територіальної громади; 
- військового квитка серія НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_1 ;
- довідки військово-лікарської комісії № 2025-0718-3193-0 від 18.07.2025 року;
- довідки військово-лікарської комісії від 28.03.2024 року № 50/154 про проходження військово-лікарської комісії; 
- електронний військово-обліковий документ;
- витяг з «Резерв+»; 
- витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 21 серпня 2023 року № 521-ОС «Про особовий склад», яким його виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення; 
- довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 07.07.2025 року № 362/9530 про надання відстрочки до 06.08.2025 року; 
- свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 , виданого міським відділом ЗАГС м. Вінниця 13.04.1991 року; 
- паспорта громадянина України ОСОБА_2 ; 
- довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ; 
- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 361236, виданої ОСОБА_2 Вінницькою МСЕК № 1 Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА 19.07.2023 року; 
- пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого ОСОБА_2 ;
- довідки від 27.11.2024 року № 4768, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області про те, що ОСОБА_2 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області;
- довідки від 25.11.2024 року, виданої ПП «Добробут – Він» про те, що з ОСОБА_2 зареєстровані та проживають лише ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; 
- довідки від 17.07.2024 року № 27537, виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради;
- свідоцтва про народження ОСОБА_3 ;
- витягу з паспорта громадянина України ОСОБА_3 ; 
- картки фізичної особи-платника податків, виданої ОСОБА_3 ; нотаріально засвідчену
- довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААД № 178714, виданої ОСОБА_3 Обласною МСЕК № 2 Департаменту охорони здоров`я Вінницької ОДА 17.10.2024 року;
- військового квитка серія НОМЕР_4 , виданого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 04.10.2010 року (з відміткою про зняття з військового обліку);
- свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 серія НОМЕР_5 , виданого 17.07.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);
- заяви батька - ОСОБА_2 , про те, що із числа військовозобов`язаних членів його родини першого ступеня споріднення для свого утримання обирає ОСОБА_1 , в заяві також зазначено про те, що інших, крім ОСОБА_1 , осіб, які згідно із законодавством зобов`язані його утримувати, немає, оскільки другий син – ОСОБА_3 , виключений з військового обліку, та є особою з інвалідністю ІІ групи; 
- заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , про те, що вони відмовляються від взаємного утриманні одне одного протягом строку, встановленого сімейним законодавством; 
- рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.042025 року по справі № 120/2011/25.
За результатами розгляду, Повідомленням від 05.08.2025 року за № 362/10534 позивача поінформовано, що за результатами розгляду його заяви протоколом від 05.08.2025 року комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомлено, що він підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.
Причини відмови: до звернення не доданий один із документів, визначених Додатком 5 до постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, що підтверджує відсутність або неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати особу з інвалідністю ІІ групи, а саме: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Крім того зазначено, що у заяві від 31.07.2025 року ним не підтверджено неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати особу з інвалідністю ІІ групи, також із заяви від 31.07.2025 року неможливо встановити наявність кількох військовозобов`язаних.
Також вказано, що враховуючи норми статті 76 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Таким чином, ОСОБА_4 в силу положень Сімейного кодексу України є особою, яка зобов`язана утримувати колишнього чоловіка, якому встановлено інвалідність ІІ групи.
Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.
Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду вказаної адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною 1 статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543-ХІІ від 21.10.1993 року (далі - Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Відповідно до статті 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Частиною 1 статті 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а саме: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
В свою чергу, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.
Відповідно до Додатку 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 (в редакції чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), документами, що підтверджують право на відстрочку за пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" є:
- для батьків військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи або батьків дружини (чоловіка) військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи - один із таких документів, що підтверджує інвалідність: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; заява за формою згідно з додатком 15 (у разі потреби) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку вона обирає для здійснення свого утримання;
- для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження);
- для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Як вже судом встановлено, що позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації фактично із тих причин, що утримання батька позивача ОСОБА_2 , як особи з інвалідністю ІІ групи має здійснювати його колишня дружина - ОСОБА_4 , невійськовозобов`язана особа. Інша підстава, що не підтверджено неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати особу з інвалідністю ІІ групи, також із заяви від 31.07.2025 року неможливо встановити наявність кількох військовозобов`язаних.
Надаючи оцінку доводам відповідача, суд зазначає наступне.
Так, судом встановлено, що право позивача на отримання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією вже було предметом розгляду в межах розгляду адміністративної справи №120/2011/25.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25.04.2025 року у справі №120/2011/25, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
При цьому, суд у рішенні від 25.04.2025 року у справі №120/2011/25 вказував: "Що наявних в матеріалах справи документів було достатньо для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII, адже такі документи підтверджують як наявність батька позивача із числа осіб з інвалідністю ІІ групи, так і те, що батько не має інших невійськовозобов`язаних осіб, а тому рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 оформлене протоколом від 24.01.2025 року № 7, про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", є протиправним та підлягає скасуванню". 
Окрім іншого, суд у рішенні від 25.04.2025 року у справі №120/2011/25 зазначив: "Відповідно до наданих разом із заявою документів відповідачем встановлено наявність у батька позивача ще одного сина - ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю ІІ групи у зв`язку із захворюванням пов`язаним із проходженням військової служби, що підтверджується довідкою МСЕК СЕРІЇ 12 ААД № 178714.".
Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання згаданого вище рішення було надано ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", яка була чинною до 06.08.2025 року, про що свідчить довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.07.2025 року №362/9530.
Жодна із встановлених рішенням суду у справі №120/2011/25 обставин не змінилась на час звернення позивача (31.07.2025 року) через Центр адміністративних послуг "Прозорий офіс" Вінницької міської ради до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Відповідно до норм частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , з якою шлюб розірваний 17.07.2024 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 .
Правовідносини щодо прав та обов`язків подружжя з утримання регулюються главою 9 Сімейного кодексу України (далі - СК України).
Так, згідно положень частини 2 та частини 4 статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Непрацездатним вважається той із подружжя, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.
Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.
Згідно з частинами 1, 3 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності.
Частинами 1 і 3 статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.
Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема:
- перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу;
- непрацездатність одного з подружжя;
- потреба в матеріальній допомозі;
- нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.
Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена доходом у розмірі прожиткового мінімуму.
Разом з тим, за відсутності рішення суду про присудження аліментів колишньому чоловіку, відсутні підстави вважати, що у колишньої дружини виник обов`язок утримувати останнього, а тому доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.
Суд звертає увагу, що у главі 9 СК України, яка регулює правовідносини щодо прав та обов`язків подружжя, йдеться саме про право особи на утримання після розірвання шлюбу, яке має бути встановлене судом, а не обов`язок.
Поряд з цим саме частиною першою статті 201 Сімейного кодексу України визначено імперативний обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
В контексті наведеного, зважаючи на норми згаданих вище нормативно-правових актів, суд приходить висновку, що обов`язок утримання особи з інвалідністю І чи ІІ групи (батька чи матері) в силу Закону покладений виключно на працездатних дітей такої особи.
В силу наведеного, суд вважає необґрунтованими доводи сторони відповідача, що у розглядуваному випадку, обов`язок із здійснення утримання/догляду за батьком ОСОБА_2 має здійснювати саме його колишня дружина ОСОБА_4 
Більше того, вказані вище обставини є преюдиційними, оскільки безпосередньо досліджувалися і встановлені судом в межах розгляду справи №120/120/2011/25 і в силу положень статті 78 КАС України не підлягають доказуванню під час розгляду цієї справи.
При цьому, вони є обов`язковими для відповідача, який був стороною по справі, оскільки рішення суду набрало законної сили.
Відтак, аргументи відповідача, що покладені в основу спірного рішення не знайшли свого підтвердження при розгляді цієї справи, а також були спростовані рішенням суду від 25.04.2025 року у справі 120/2011/25.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявних в матеріалах справи документів було достатньо для надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII, адже такі документи підтверджують як наявність батька позивача із числа осіб з інвалідністю ІІ групи, так і неможливість іншими особами здійснювати утримання та догляд за ОСОБА_2 , а тому суд вважає, що належним способом захисту прав і інтересів позивача буде визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 оформлене протоколом №58 від 05.08.2025 року про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у не продовженні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 року №519 "Про внесення змін до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" було доповнено пункт 60 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" новими абзацами:
"відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надана (оформлена) відповідно до пунктів 57-58-1 Порядку №560, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки без повторного надання військовозобов`язаним документів, що підтверджують право на відстрочку, за наявності у нього законних підстав на відстрочку (відповідно до раніше поданих військовозобов`язаним документів для оформлення відстрочки) на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.
Перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних.
Перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється протягом п`яти днів у разі:
- подання військовозобов`язаним заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- видання указу Президента України про проведення мобілізації (продовження строку проведення мобілізації);
- надходження звернення органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування;
- отримання офіційної інформації (повідомлення) про втрату особою законних підстав для відстрочки.
У разі виявлення відсутності законних підстав у військовозобов`язаного для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (комісія Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) скасовує таку відстрочку протягом семи днів з дати виявлення відсутності законних підстав у військовозобов`язаного для відстрочки."
Верховна Рада України ухвалила подані Президентом Володимиром Зеленським 15 квітня законопроєкти: №13172 «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» та № 13173 «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації"». 18 квітня Президент підписав відповідні закони № 4356 та № 4357, а 19 квітня їх опубліковано в "Голосі України". Ними передбачено продовження воєнного стану та загальної мобілізації з 05:30 09.05.2025 на 90 діб до 05:30 07.08.2025.
Як свідчать встановлені обставини спору, позивачу видана довідка про відстрочку від 07.07.2025 року №362/9530. На дату звернення до відповідача із заявою від 31.07.2025 року відстрочка була чинною до 06.08.2025 року.
Таким чином, відповідач мав обов`язок з`ясувати, чи не відпали обставини, що стали підставою надання позивачу відстрочки, та автоматично продовжити йому відстрочку без отримання повторної заяви. Доказів його виконання суду не надано, посилання позивача на вказану обставину не спростовано. 
Отже, в спірних правовідносинах наявна протиправна бездіяльність відповідача саме щодо непродовження відстрочки від призову за мобілізацією на особливий період шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.
Щодо вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У відповідності до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Згідно частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача необхідно керуватись принципом верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Виходячи з практики Європейського суду з прав людини (зокрема, постанови по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988 (скарга № 10465/83) за наявністю правової можливості, якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дій, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень (у т. ч. колегіальний орган) прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, які є необґрунтованими, а інших підстав для відмови не вбачається, враховуючи повторність звернення позивача до суду за захистом своїх прав, виходячи з обставин цієї справи, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачеві відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки на період дії воєнного стану в України.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не продовження ОСОБА_1 відстрочки від призову за мобілізацією на особливий період, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №58 від 05.08.2025 року, про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до пункту 13 частини 1 статті 23 України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 )

Суддя Дончик Віталій Володимирович