справа № 381/2290/25
головуючий у суді І інстанції Анапріюк С.П.
провадження № 22-ц/824/1966/2026
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.

ПОСТАНОВА
Іменем України

08 липня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
У травні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі по тексту - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач, товариство, кредитор) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 002 грн 27 коп. та судових витрат у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 грудня 2023 року ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 103850653.
Взяті на себе зобов`язання кредитор виконав та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором.
Відповідач свої обов`язки за вказаним договором не виконала, не повернула кредитні кошти та проценти за користування кредитом.
На підставі укладеного з первісним кредитором договору факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним правочином.
Оскільки, відповідач не погасила заборгованість у добровільному порядку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження факту невиконання відповідачем зобов`язань за означеним кредитним договором та суми заборгованості, позивач надав до суду документи з назвою «Відомість про щоденні нарахування та погашення» (створена первісним кредитором) та «Виписка з особового рахунка за кредитним договором» (створена позивачем).
Суд критично сприймає ці надані позивачем документи, оскільки вони не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, нарахування процентів відповідно до укладеного договору на умовах, які вказані в позовній заяві, також не відображає інформацію про здійснення чи не здійснення відповідачем будь-яких сплат за кредитним договором, порядок, строк та алгоритм нарахування процентів за користування кредитом.
Отже, ці документи не є належним доказом наявності заборгованості, які суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону під час перевірки доводів позивача про реальне виконання чи невиконання кредитного договору боржником/відповідачем.
Вказані розрахунки є такими, що створені позивачем чи попереднім кредитором, тобто не є первинними бухгалтерськими документами, а тому зазначена у них інформація за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
За цих обставин суд вважає, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у цих документах та позові.
Додатки до позовної заяви без банківської виписки з особового рахунку відповідача та без детального розрахунку не підтверджують правильності нарахування процентів за кредитним договором, факту наявності у відповідача боргу за невиконаним зобов`язанням по кредитному договору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Щодо правової позиції відповідача.
Станом на день ухвалення постанови апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції в порядку частини 6 статті 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.
Як вбачається з наданої виконавчим комітетом Фастівської міської ради інформації відповідач зареєстрований з 26 травня 1989 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 64).
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Апеляційний суд направляв на зареєстровану адресу відповідача повідомлення разом з копіями ухвали про призначення розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційної скарги та доданих до неї документів.
Відповідач кореспонденцію суду не отримав, надіслана апеляційним судом кореспонденція повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (такий правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження № 61-185св23).
Таким чином, апеляційний суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасника справи про її розгляд.
Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за місцем реєстрації), апеляційний суд вважає, що гарантії статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

02 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 103850653, за умовами якого відповідачу надається кредит у сумі 7 000 грн на 105 днів.
Відповідно до п. 1.4 договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 17 грудня 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 16 березня 2024 року (останнього дня строку кредитування).
Згідно з додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 103850653 від 02 грудня 2023 року, дата видачі кредиту - 02 грудня 2023 року, дата повернення кредиту - 16 березня 2024 року.
Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 договору, товариство надає кредит у безготівковій формі на рахунок з використанням картки № НОМЕР_1 .
Вказаний договір підписано сторонами відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
На підтвердження зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача позивач надав платіжне доручення № 77735451, в якому зазначено про успішність переказу коштів 02 грудня 2023 року на суму 7 000 грн, маска картки НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно з договору № 103850653.
Отже, матеріали справи містять докази на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 7 000 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі більшому ніж вказано позивачем.

Відповідно до п.п. 1.5.2 п. 1 договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 10 грн 50 коп., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 22 050 грн, які нараховуються за ставкою 3,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
На підтвердження суми боргу позивач подав до суду створений позивачем документ з назвою «Виписка з особового рахунку» згідно з якою, заборгованість станом на 27 березня 2025 року складає 23 002 грн 27 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5 578 грн 70 коп.; заборгованість за відсотками становить 17 423 грн 57 коп.

Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно з розрахунку позивача заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами становить 17 423 грн 57 коп. (а.с. 31-33). 
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Колегія суддів апеляційного суду, перевіряючи розрахунок заборгованості в частині складової заборгованості за процентами за користування кредитом, встановив, що розрахунок здійснений позивачем відповідно до умов договору про споживчий кредит № 103850653 від 02 грудня 2023 року: 
протягом пільгового періоду проценти за користування кредитом нараховувалися за ставкою 0,01% відповідно до п.п. 1.5.2 п. 1 договору, 
проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховувалися за ставкою 3,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.
Разом з тим, розрахунок здійснений позивачем не в межах строку дії договору за 105 днів, а саме: з 03 грудня 2023 року по 19 березня 2024 року, замість з 03 грудня 2023 року по 16 березня 2024 року.
У зв`язку з цим, заборгованість за відсотками підлягає зменшенню на 585 грн 75 коп. за три дні -17,18,19 березня 2024 року (195 грн 25 коп.* 3) та становить 16 837 грн 82 коп. (17 423 грн 57 коп.- 585 грн 75 коп.)

З матеріалів справи вбачається, що умови кредитного договору відповідачем виконані не були, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідач суду не надав, як не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому коштами, а також доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед ТОВ «Мілоан» становить: заборгованість за тілом кредиту - 5 578 грн 70 коп.; заборгованість за відсотками - 16 837 грн 82 коп., всього 22 416 грн 52 коп.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3 статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).
26 березня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ/Т.
Згідно з умовами цього договору, кредитор передає і відступає новому кредиторові права вимоги до боржників, які виникли у кредитора внаслідок укладання з боржниками кредитних договорів та надання кредитором боржникам кредитних коштів та які входять до портфелю заборгованості шляхом підписання ату приймання-передачі реєстру боржників.
На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав документ з назвою «Витяг з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги».
21 березня 2025 року позивач надіслав відповідачу письмову претензію про погашення наявної заборгованості.
Враховуючи вищезазначене, відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором.

Таким чином, враховуючи усі наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до договору факторингу позивач набув право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 103850653 від 02 грудня 2023 року на загальну сума заборгованості 22 416 грн 52 коп., з якої заборгованість за тілом кредиту 5 578 грн 70 коп., заборгованість за відсотками - 16 837 грн 82 коп.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги кредитом підлягають задоволенню частково, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 22 416 грн 52 коп., з якої заборгованість за тілом кредиту 5 578 грн 70 коп., заборгованість за відсотками - 16 837 грн 82 коп.
Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення. Підставами для скасування судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову у розмірі 22 416 грн 52 коп. В частині позовних вимог про стягнення відсотків у розмірі 585 грн 75 коп. - відмовити.

Щодо судового збору.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.
Після перегляду справи у суді апеляційної інстанції позов було задоволено частково 97,5 % (22 416 грн 52 коп./23 002 грн 27 коп.).
Виходячи з положень статті 141 ЦПК України, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 2 361 грн 84 коп. (2 422 грн 40 коп.*97,5%) за подання позовної заяви.
Крім того, при подачі апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у розмірі 3633 грн 60 коп.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги позивача, судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню на його користь пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 3 542 грн 76 коп. (3 633 грн 60 коп.*97,5%).
Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у розмірі 22 416 грн 52 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту 5 578 грн 70 коп., заборгованості за відсотками - 16 837 грн 82 коп. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 361 грн 84 коп. 
В частині позовних вимог про стягнення відсотків у розмірі 585 грн 75 коп. - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3 542 грн 76 коп.

Реквізити учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місцезнаходження: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корп. 28.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська