номер провадження справи 3/59/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2026 Справа № 908/1126/26
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Педорича С.І.,
розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» (вх.№17751/08-08/26 від 14.08.2026) про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу у справі №908/1126/26
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» (адреса юридична адреса: 69084, Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Кольорова, будинок 7 поштова адреса: 69014, м. Запоріжжя, а/с 4802; ідентифікаційний код юридичної особи 39380838)
до відповідача: Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код ВП 19355964)
про стягнення коштів,

без виклику (повідомлення) учасників справи

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ.
08.05.2026 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» (скорочене найменування – ТОВ «Елтранс Україна») до відповідача – Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (скорочене найменування – АТ «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ») в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення заборгованості за договором поставки товару №53-121-13-21-10472 від 19.07.2021 в сумі 43758,00 грн, інфляційні збитки в розмірі 26972,89 грн, три проценти річних в розмірі 5517,10 грн. судові витрати у справі просить покласти на відповідача.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2026 справу №908/1126/26 передано на розгляд судді Педоричу С.І.
Ухвалою суду від 13.05.2026 відкрито провадження у справі №908/1126/26; присвоєно справі номер провадження 3/59/26; постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.08.2026 у справі №908/1126/26 позов задоволено повністю; стягнуто з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код ВП 19355964)на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» (адреса юридична адреса: 69084, Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Кольорова, будинок 7 поштова адреса: 69014, м. Запоріжжя, а/с 4802; ідентифікаційний код юридичної особи 39380838) суму 43758,00 (сорок три тисячі сімсот п`ятдесят вісім гривень 00 коп.) основного боргу, 26972,89 грн (двадцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят дві гривні 89 коп.) інфляційних втрат та 5517,10 грн (п`ять тисяч п`ятсот сімнадцять гривень 10 коп.) трьох процентів річних за договором поставки товару №53-121-13-21-10472 від 19.07.2021, а також суму 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.) витрат зі сплати судового збору.
У судовому засіданні 12.08.2026 було оголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини). Повний текс рішення складено та підписано 19.08.2026.
14.08.2026 від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у справі №908/1126/26.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.08.2026 заяву передано на розгляд судді Педоричу С.І.
Ухвалою суду від 17.08.2026 клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №908/1126/26 прийнято до розгляду, визначено, що розгляд клопотання відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи.
19.08.2026 від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу та клопотання про їх зменшення.
Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
За приписами ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
Суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення, внаслідок чого, в порядку статей 240, 244 ГПК України 24.08.2026 ухвалено додаткове рішення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.
Під час подання позовної заяви позивачем було вказано орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу, які позивач очікував понести при розгляді справи, в розмірі 8000,00 грн. За результатами розгляду справи у заяві про ухвалення додаткового рішення просить стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.
19.08.2026 від відповідача надійшли заперечення на клопотання позивача про стягнення витрат, в яких він просить відмовити ТОВ «Елтранс Україна» у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, а в разі задоволення клопотання просить зменшити розмір витрат правничої допомоги.
Відповідач вважає, що розмір витрат Позивача на правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності, реальності витрат та розумності їх розміру.
Зокрема вказує, що матеріали клопотання не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також докази на їх підтвердження до позовної заяви не додані в описі від 12.08.2026 зазначено лише, що відповідно до Договору адвокатом повинні бути надані наступні послуги, зміст витраченого часу: позовна заява з додатками – 5000,00 грн, відповідь на відзив – 2000,00 грн, клопотання про витребування доказів – 1000,00 грн, заяви про долучення доказів – 1000,00 грн участь у судових засіданнях – 3000,00 грн, (втім, попередній опис робіт, доданий до позовної заяви визначає 1000,00 грн – клопотання/заява, встановлення вартості судових засідань суперечить п. 4.3 Договору №169 від 01.05.2026). також зазначає, що в рамках розгляду справи №908/1126/26 Адвокатом було подане лише одне клопотання про витребування доказів, яке є додатком до позовної заяви та яке не задоволено судом. При цьому до вартості підготовки позовної заяви вже включені додатки (в т. ч. клопотання про витребування доказів), відповідно витрати на підготовку клопотання про витребування доказів не підлягають задоволенню.
Відповідач підкреслює, що позов не є складним і не потребує значного часу виконання як юридичної, так і технічної роботи, оскільки не вимагає додаткового вивчення й аналізу законодавства України і судової практики. Справа не обтяжена значною кількістю доказів. При цьому позивачем подано до суду декілька ідентичних позовів, Відповідачем за якими є одна юридична особа – АТ «НАЕК «Енергоатом», за ідентичними договорами та з ідентичними вимогами,

ПОЗИЦІЯ СУДУ.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.
Питання розподілу між сторонами судових витрат суд вирішує під час ухвалення рішення і зазначає про це в резолютивній частині (пункт 5 частини першої статті 237, пункт 2 частини п`ятої статті 238 ГПК України).
Водночас, частиною першою статті 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Така норма кореспондується з частиною восьмою статті 129 ГПК України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частин другої та третьої статті 221 ГПК України у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя статті 244 ГПК України).
Суд враховує, що позивачем дотримано процесуального строку подачі доказів на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI).
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).
Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону №5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (п. п. 130-132, 134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
У постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
За результатами розгляду справи позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 12000,00 грн.
На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу позивач надав до позовної заяви та клопотання такі документи: копію договору №169 про надання правової допомоги від 01.05.2026, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ЗП002415 від 22.10.2019; копію попереднього опису робіт від 01.05.2026 на суму 8000,00 грн, копію рахунку-фактури №16901 від 01.05.2026 на суму 8000,00 грн; копію платіжної інструкції №3503 від 06.05.2026 про оплату ТОВ «ЕЛТРАНС Україна» на користь адвоката Хілько Альони Василівни 8000,00 грн правової допомоги за договором №169 від 01.05.2026 та рахунка №16901 від 01.05.2026; копію ордеру серії АР №1314705 від 01.05.2026; копію акту приймання-передачі наданих послуг від 12.08.202626, копію детального опису робіт від 12.08.2026 на суму 12000,00 грн.
Як вбачається з наданих документів, 01.05.2026 позивач (Клієнт) уклав договір про надання правової допомоги №169 із адвокатом Хілько Альоною Василівною (Адвокат), за умовами якого (п.1.1) Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій, що діють в системі судоустрій України, на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3 % річних за договором поставки №53-121-08-21-10472 від 19.07.2021, укладеним між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна».
Адвокат приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги: шляхом усного та письмового консультування; складання проектів необхідних документів; представництва інтересів Клієнта в суді та правоохоронних органах, на усіх підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування, а також органах державної влади та місцевого самоврядування (п. 2.1 Договору).
Відповідно до умов п., п. 4.1 - 4.3 Договору орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у Попередньому (орієнтовному) описі робіт. Остаточна вартість та ціна послуг визначається в Детальному описі робіт. Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуги без врахування часу роботи адвоката. 
За умовами п. 4.4 Договору оплата за Договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та Попереднього (орієнтовного) опису робіт. 
Зі приписами п.7.1 Договір діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків.
Згідно з попереднім описом робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, від 03.03.2026, складеного адвокатом Хілько А.В. до договору про надання правової допомоги №169 від 01.05.2026 на адресу ТОВ «Елтранс Україна», Адвокатом повинні бути надані наступні послуги:
- позовна заява з додатками – вартість послуги 5000,00 грн;
- відповідь на відзив – вартість послуги 2000,00 грн;
- клопотання/заява – вартість послуги – 1000,00 грн.
Загальна вартість за попереднім описом робіт визначена в розмірі 8000,00 грн.
Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі, від 12.08.2026 адвокатом надано такі послуги:
- позовна заява з додатками – вартість послуги 5000,00 грн;
- відповідь на відзив – вартість послуги 2000,00 грн;
- клопотання про витребування доказів – вартість послуги 1000,00 грн;
- заяви про долучення доказів – 1000,00 грн;
- судові засідання – вартість послуги 3000,00 грн.
Загальна вартість за детальним описом робіт від 12.08.2026 визначена в розмірі 12000,00 грн.
В акті від 12.08.2026 сторони погодили, що Адвокат в повному обсязі надала Клієнтові юридичні послуги згідно договору у справі №908/1126/26 про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних за договором поставки №53-121-08-21-10472 від 19.07.2021, укладеним між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна». Вартість наданих послуг становить 12000,00 грн.
З матеріалів справи убачається, що правничу допомогу у цій справі у вигляді представництва інтересів в суді надано позивачу адвокатом Хілько Альоною Василівною (свідоцтво ЗП002415 від 22.10.2019) на підставі ордеру серії АР №1314705 від 01.05.2026, виданого ТОВ «Елтранс України» на підставі договору про надання правничої допомоги №169 від 01.05.2026.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми судових витрат на правничу допомогу у даній справі в розмірі 12000,00 грн.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, згідно з статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Відповідач вважає, що витрати на правничу допомогу у цій справі не підтвердженні належними та достатніми доказами, відповідно до вимог чинного законодавства України. Вважає, що розмір витрат Позивача на правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності, реальності витрат та розумності їх розміру. Просить відмовити ТОВ «Елтранс Україна» у задоволенні вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, а в разі задоволення клопотання – зменшити розмір витрат правничої допомоги.
Щодо заперечень відповідача суд зазначає таке.
Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Відповідач посилається на відсутність детального опису робіт.
Такі доводи відповідача суд відхиляє, як необґрунтовані, виходячи з такого.
Частина третя статті 126 ГПК України визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Велика Палата Верховного суду, оцінюючи зміст зазначених приписів у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (п.п. 140, 143, 144, 145), виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
У даному випадку позивачем надано попередній детальний опис робіт від 01.05.2026 та детальний опис робіт від 12.08.2026 за результатами розгляду справи, в яких зазначено вид послуги та її вартість, що дає можливість визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, доводи відповідача щодо детального опису робіт спростовано вищенаведеним.
Водночас, згідно з положеннями частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд бере до уваги, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).
Суд враховує, що спір виник саме внаслідок неправомірних дій відповідача, яким не виконано зобов`язання за договором на постачання товару №53-121-01-21-10472 від 19.07.2021, що стало підставою для звернення до суду.
Оцінюючи надані адвокатом послуги в рамках даної справи, проаналізувавши заперечення відповідача про розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, предмет спору та всі аспекти і складності цієї справи (кількість доказів, перехід та розгляд справи у загальному позовному провадженні), беручи до уваги розумну необхідність судових витрат безпосередньо для даної справи, співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності, беручи до уваги доведеність позивачем, відповідно до вимог ст. 74 ГПК України, надання йому послуг професійної правничої допомоги, а також задоволення позову повністю, суд дійшов висновку, що позивачу підлягає відшкодуванню 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд відхиляє доводи відповідача, оскільки вони не впливають на доведеність факту надання та підтвердження відповідачем витрат на правничу допомогу. Не спростовані відповідачем співмірність та розумність заявлених вимог на правничу допомогу. Доводи відповідача про те, що справа не є складеною та не обтяжена значною кількістю доказів, а позивачем подано декілька аналогічних позовів, саме по собі не свідчить про неспівмірність заявлених витрат на професійну правничу допомогу та не є підставою для їх зменшення. Чинне законодавство не ставить можливість компенсації витрат на професійну правничу допомогу у залежність від кількості інших справ за участю сторони чи наявності подібних правовідносин.
Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується 12000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 232, 233, 236 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» ((вх.№17751/08-08/26 від 14.08.2026)) про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №908/1126/26 задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі філії «Відокремлений підрозділ «Запорізька атомна електрична станція» Акціонерного товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ідентифікаційний код ВП 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтранс Україна» (адреса юридична адреса: 69084, Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Кольорова, будинок 7; поштова адреса: 69014, м. Запоріжжя, а/с 4802; ідентифікаційний код юридичної особи 39380838) витрати у справі на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн (дванадцять тисяч гривень 00 коп.). Видати наказ.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення підписано 24.08.2026.
Направити додаткове рішення суду учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси в електронній формі із застосуванням ЄСІТС.

Суддя С.І. Педорич