Справа № 758/2182/23 
Категорія 9 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

15 грудня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Мельниченко К.Б., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до громадянки Ізраїлю ОСОБА_3 , треті особи - Перша Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:
Подільським районним судом м. Києва здійснюється розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) до громадянки Ізраїлю ОСОБА_3 (надалі за текстом - відповідач), треті особи - Перша Київська державна нотаріальна контора (надалі за текстом - третя особа 1), Київська міська рада (надалі за текстом - третя особа 2), про визнання права власності об`єкт нерухомого майна - на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки квартири, у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують право власності померлої ОСОБА_4 на квартиру.
Ухвалою від 03.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (суддя Анохін А.М.).
23.04.2023 до суду від третьої особи 2 надійшов відзив.
04.05.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про зміну процесуального статусу сторін.
Ухвалою від 23.10.2023 замінено неналежного відповідача на нелжного - з Київської міської ради на ОСОБА_3 та залучено третю особу 1.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2024 року цивільну справу передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В.
Ухвалою від 23.01.2024 справу прийнято до провадження судді та призначено судове засідання.
13.10.2023 до суду від третьої особи надійшли матеріали спадкової справи.
13.02.2025 від позивача надійшло клопотання про звернення з міжнародним дорученням про вручення документів.
Ухвалою від 30.01.2025 ухвалено звернутись до уповноваженого Центрального органу запитуваної Держави - Ізраїль, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, з судовим дорученням про вручення вищевказаних судових документів; відкласти судове засідання та зупинити провадження у справі.
14.04.2025 до суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.
03.11.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
У судовому засіданні 28.11.2025 було поновлено провадження у справі у зв`язку з виконанням Ухвали від 14.04.2025.
У судове засідання сторони не прибули.
Від відповідача до суду відзив не надходив.
Позивач не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, наявні передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України підстави для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно Свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 31.01.1966 батьком ОСОБА_6 (надалі за текстом - ОСОБА_6 ) є ОСОБА_7 (надалі за текстом - ОСОБА_7 ), матір`ю - ОСОБА_4 (надалі за текстом - ОСОБА_4 ).
За змістом Свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 13.05.2000 батьком відповідача є ОСОБА_7 , матір`ю - ОСОБА_4 .
У відповідності до положень Договору купівлі-продажу від 19.12.1996 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в рівних долях придбали квартиру. Договір зареєстровано Українською біржею "Десятинна" 19 грудня 1996 року за № 8922-А/3945. На договорі містяться відповідні відмітки Бюро технічної інвентаризації щодо оформлення права власності.
Згідно умов Договору дарування частини квартири від 11.09.2008 ОСОБА_4 подарувала, а ОСОБА_6 прийняв у дар частини квартири. Договір посвідчено Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою 11 вересня 2008 року за № 1-4716.
За змістом Свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 19.11.1988 батьком позивача є ОСОБА_6 , матір`ю - ОСОБА_8 .
Згідно Заповіту ОСОБА_6 від 19.02.2018 року останній заповів квартиру ОСОБА_4 , все інше майно - позивачу. Заповіт посвідчено приватним нотаріусом КМНО 19.02.2018 та зареєстровано в реєстрі за №220.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 від 28.02.2018.
Після смерті ОСОБА_6 була відкрита спадкова справа №62085582, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №52821431 від 01.08.2018.
01.03.2018 позивач звернувся до чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
14.05.2018 ОСОБА_4 звернулась до чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 11.09.2018.
Після смерті ОСОБА_4 була відкрита спадкова справа №66407844, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №62400581 від 10.11.2020.
15.09.2020 позивач звернувся до третьої особи 1 з заявою про прийняття спадщини.
10.11.2020 відповідач звернувся до третьої особи 1 з заявою про прийняття спадщини.
Державним нотаріусом Першої Київської міської нотаріальної контори Ревою І.М. було прийнято Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.01.2022 з наступних мотивів «Вивчивши матеріали спадкової справи №991/2020, яка була заведена 15 вересня 2020 року щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , та у зв`язку з тим, що 28 січня 2022 року до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 , про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, яка належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 : 1/2 частка - на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Українською біржею "Десятинна" 19 грудня 1996 року за № 8922-А/3945, та 1/2 частка на підставі договору дарування, посвідченого Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою 11 вересня 2008 року за № 1-4716, спадкоємицею якого за заповітом, посвідченим Буренко О.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 09 лютого 2018 року за реєстром № 220 була його мати ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, вважаю, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 його баби ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 неможливо, так як згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18 Глави 10 П. Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену 1/2 частку квартири нотаріусу подаються документи, що підтверджують право власності померлих" на вказану квартиру».
Згідно Довідки Першої Київської міської нотаріальної контори від 18.02.2021 №1238/02-14 15 вересня 2020 року була заведена спадкова справа № 991/2020 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Із заявами про прийняття спадщини звернулися: 15 вересня 2020 року за № 3162 - ОСОБА_1 та 10 листопада 2020 року за № 4350 - ОСОБА_3 . Інших заяв про прийняття спадщини станом на 18 лютого 2021 року до Першої київської державної нотаріальної контори не надходило.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.
Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ч.1 ст. 1265 ЦК України).
Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч.1 ст. 1266 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується, що позивач є сином померлого ОСОБА_6 та онуком померлої ОСОБА_4 , а також, спадкоємцем першої черги за законом та п`ятої черги відповідно.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша статті 1222 ЦК України).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Так, після смерті ОСОБА_6 , відкрилася спадщина, до складу якої зокрема увійшла квартира.
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини звернулись позивач та ОСОБА_4 .
Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В той же час, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_4 отримала свідоцтво на спадщину після смерті ОСОБА_6 .
Так, судом досліджено, що після смерті ОСОБА_4 з заявами про прийняття спадщини звернулись позивач та відповідач, а також, що позивач отримав від третьої особи 1 відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦПК України).
У відповідності до ч. 2 - 3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
У відповідності п. 9) ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на нерухоме майно, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Відповідно статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Разом з тим, відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності на квартиру - відсутні.
Суд зазначає, що у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р., яка була чинною до 13.12.1995р., реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) з 1979 року.
На виконання Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Отже, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Судом встановлено, що у відповідності до положень Договору купівлі-продажу від 19.12.1996 ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в рівних долях придбали квартиру. Договір зареєстровано Українською біржею "Десятинна" 19 грудня 1996 року за № 8922-А/3945. На договорі містяться відповідні відмітки Бюро технічної інвентаризації щодо оформлення права власності.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України).
Враховуючи встановлені обставини справи, відомості щодо права власності ОСОБА_6 на квартиру, а також коло спадкоємців яке складається з позивача та відповідача, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до громадянки Ізраїлю ОСОБА_3 , треті особи - Перша Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада, про визнання права власності - задовльнити;
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 51,2 кв. метрів, житловою площею 30,6 кв.метрів;
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6588 (шість тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 84 копійки;
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 );
Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_7 ; АДРЕСА_3 );
Третя особа 1: Перша Київська державна нотаріальна контора (пр-т Берестейський, 11, м. Київ, 01135; код ЄДРПОУ 02901807);
Третя особа 2: Київська міська рада Київська міська рада (адреса: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, код ЄДРПОУ 22883141);
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду;
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення;
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення;
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя          Гребенюк В.В.