Справа № 197/488/26
Провадження № 2/197/559/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2026 року с-ще Широке

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Панчука М.В.,
за участі секретаря судового засідання Гетьманенко О.І.,

відповідачки ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Широке позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
встановив:
представник ТОВ "ФК "Солвентіс" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3699926 від 25.06.2020 у розмірі 61836 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 25.06.2020 між ТОВ "Алекскредит" і ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 3699926. За умовами договору кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 12000 грн. 29 жовтня 2025 року ТОВ "Алекскредит" та ТОВ "Секвоя капітал" уклали договір факторингу № 29/10-2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за кредитним договором № 3699926 від 25.06.2020. 31 жовтня 2025 року ТОВ "Секвоя капітал" та ТОВ "ФК "Солвентіс" уклали договір факторингу №ДФ-31102025, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за кредитним договором №3699926 від 25.06.2020. Таким чином, сума боргу перед новим кредитором становить 61836 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 12000 грн, заборгованість за відсотками - 49836 грн.
Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися. В позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи за їх відсутності. У разі неявки в судове засідання відповідачки не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги не визнає, бо є рішення суду за позовною заявою ОСОБА_4 до ТОВ "Алекскредит" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, яке подала до суду (а.с.51-55). Чи брала цей кредит точно не пам`ятає, при цьому вказала, що брала кредити більше п`яти разів, однак брала не більше 6000 грн через телефон з додатку і щось віддавала, але будь-яких підтверджень сплати таких кредитів у повному обсязі не має.
Заслухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 25 червня 2020 року між ТОВ "Алекскредит" та ОСОБА_4  було укладено договір про надання кредиту №3699926. За умовами договору ТОВ "Алекскредит" надало кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а відповідач зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору. Сума кредиту - 12000 грн. Сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору 25.06.2020 до кінцевої дати виконання договору 20.01.2021 (включно). При використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 25.06.2020 до 24.07.2020 (включно) - 1,70 % за один день користування кредитом (базова процентна ставка), в спеціальний період з 25.07.2020 до 20.01.2021 (включно) - 3 % за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка). Вказаний договір укладений в електронній формі та підписаний споживачем одноразовим ідентифікатором - PS3699926.
Також в матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту до договору, у якому містяться основні умови кредитування.
Згідно з листом ТОВ "ФК "Вей фор пей", за вих. 6298-ВП від 26.11.2025, 25 червня 2020 року здійснено зарахування коштів на суму 12000 грн, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації unknow, номер транзакції в системі WayFor Pay - 15007145555351088168664984912094.
Відповідно до детального (щоденного) розрахунку заборгованості за договором №3699926 від 25.06.2020, заборгованість станом на 29.10.2025 становить 82716 грн, з яких сума заборгованості за тілом 12000 грн, сума заборгованості за відсотками 70716 грн.
29 жовтня 2025 року між ТОВ "Алекскредит" та ТОВ "Секвоя Капітал" було укладено договір факторингу № 29/10-2025, за яким до ТОВ "Секвоя Капітал" перейшло право грошової вимоги, в тому числі за договором про надання кредиту № 3699926 від 25.06.2020, укладеним із ОСОБА_4 .
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу сума заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 3699926 від 25.06.2020 становить 61836 грн, з яких 12000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 49836 грн - сума заборгованості за відсотками.
На підставі договору факторингу № ДФ-311022025 від 31.10.2025 укладеного між між ТОВ "Секвоя Капітал" та ТОВ "ФК "Солвентіс", до ТОВ "ФК "Солвентіс" перейшло право грошової вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників, в тому числі до ОСОБА_4 за кредитним договором № 3699926 від 25.06.2020.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу сума заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 3699926 від 25.06.2020 становить 61836 грн, з яких 12000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 49836 грн - сума заборгованості за відсотками.
Як вбачається з відповіді АТ КБ "ПриватБанк" за вих. № 20.1.0.0.0/7-260612/112347-БТ від 16.06.2026, на ім`я ОСОБА_5 в банку емітовано карту №  НОМЕР_1 , номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій станом на 16.06.2026 - фінансовий номер телефону НОМЕР_2 . Згідно виписки по рахунку НОМЕР_1 , за період з 25.06.2020 по 30.06.2020, 25 червня 2020 року здійснено зарахування коштів в сумі 12000 грн (а.с. 44-45).
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У частині першій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зроблено висновок, що "припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання".
Згідно з вищевказаного витягу з реєстру боржників, ОСОБА_3 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "Солвентіс" за кредитним договором № 3699926 від 25.06.2020 у розмірі 61836 грн, з яких 12000 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 49836 грн - сума заборгованості за відсотками.
Таким чином, суд приходить до висновку, що між первісним кредитором та ОСОБА_3 виникли договірні відносини внаслідок отримання відповідачкою кредиту. 
Також суд зазначає, що укладення кредитного договору підтверджується наявними у справі доказами, а саме самим кредитним договором укладеним в електронній формі та підписаний споживачем одноразовим ідентифікатором PS3699926, паспортом споживчого кредиту, інформацією про перерахування кредитних коштів на рахунок, а також відповіддю АТ КБ "ПриватБанк", згідно з якою 25.06.2020 на банківську картку відповідачки було зараховано 12000 грн. Ці обставини відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовані. 
Доводи відповідачки про те, що вона не пам`ятає укладення саме цього кредитного договору та при цьому брала кредити неодноразово, не спростовують факту отримання нею кредитних коштів за договором № 3699926 від 25.06.2020 та не є підставою для звільнення її від виконання взятих на себе договірних зобов`язань.
Посилання відповідачки на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд відхиляє, оскільки предметом розгляду у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором № 3699926 від 25.06.2020 укладеним між ТОВ "Алекскредит" та ОСОБА_4 та сума боргу становить 61836 грн, тоді як визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, саме по собі не припиняє кредитного зобов`язання та не свідчить про відсутність у боржника обов`язку повернути отримані кошти і сплатити проценти, нараховані відповідно до закону та умов договору.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За таких обставин справи, суд всебічно та повно з`ясував обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним.
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що понесені ТОВ "ФК "Солвентіс" витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн, підтверджуються матеріалами справи: договором про надання правової допомоги № 43657029 від 02.01.2026; актом надання послуг № 3699926 від 27.03.2026 на підтвердження факту надання правової допомоги; детальним описом наданих послуг на суму 6000 грн.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі є співмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн підлягають стягненню з відповідачки.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно з платіжною інструкцією № 3699926 від 10.04.2026 (а.с. 8), позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачки.
Керуючись ст.ст. 89, 141, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 6, 509, 512, 526, 536, 625, 626, 629, 638, 1050, 1054 ЦК України, суд
вирішив:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" (місцезнаходження: м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, код ЄДРПОУ: 43657029) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" заборгованість за кредитним договором № 3699926 від 25 червня 2020 року у розмірі 61836 (шістдесят одна тисяча вісімсот тридцять шість) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс" витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн, а разом 8662 (вісім тисяч шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення - 30.07.2026.

Суддя М.В. Панчук