Справа № 211/5728/26
Провадження № 2/211/4728/26

Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

17 липня 2026 року 
Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі 
головуючого судді Костенко Є.К.,
за участю секретаря судового засідання Зоріної С.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення належних сум заробітної плати, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому зазначив, що з 25.03.1997 року він працював на різних посадах в АТ «Українська залізниця» та 20.04.2026 року був звільнений у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України відповідно до Наказу від 14.04.2026 № 245/ОС. Однак, в день звільнення відповідач не повідомив його про розмір нарахованих та виплачених сум. 07.05.2026 відповідач своїм листом-довідкою №204 від 07.05.2026 повідомив позивача, що нарахована одноразова матеріальна/грошова допомога при звільнені вперше на пенсію відповідно до п. 3.1.17 Колективного договору Криворізького локомотивного депо в розмірі 3 середньомісячних заробітків (посадових окладів) становить 74 770,05 грн., додаткова матеріальна/грошова допомога за сумлінну працю на залізничному транспорті відповідно до ч. 2 п. 3.1.17 Колективного договору Криворізького локомотивного депо в розмірі 2 середньомісячні заробітків (посадових окладів) - 49 846,70 грн. Таким чином, належна сума заробітної плати за умовами Колективного договору при звільнені становить всього 5 середніх заробітків в сумі 124 616,75 грн. Але ця сума позивачу не виплачувалась, так як начебто в односторонньому порядку відповідач призупинив виплати до окремого рішення керівництва. Так, начебто, рішенням правління АТ «Українська залізниця» від 14.03.2022 №ЦТ-54/31 призупинено інші додаткові виплати, що передбачені Галузевою угодою, колективними договорами підрозділів, зокрема, матеріальних допомог. Однак, рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2024 у цивільній справі № 211/7338/23 - п. 1.1.4 протокольного рішення № Ц-54/31 Ком.т засідання правління АТ «Українська залізниця» від 14.03.2022 у частині призупинення додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, Колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги - визнано незаконним та скасовано. Відповідач не попереджав Позивача та Первинну профспілкову організацію Вільної профспілки залізничників України Криворізького локомотивного депо (ЄДРПОУ 42027208), членом якої є ОСОБА_1 , про погіршення існуючих умов оплати праці. Відповідач проігнорував вимоги Галузевої угоди, Колективного договору, трудове законодавство - в день звільнення позивача не здійснив виплату належних сум, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116 КЗпП України. ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на його користь 124 616,75 грн. заробітної плати, з яких: 74 770,05 грн. (три середньомісячні заробітки) - одноразова матеріальна допомога при звільнені на пенсію вперше, 49 846,70 грн. (два середньомісячні заробітки) - додаткова матеріальна допомога за сумлінну працю на залізничному транспорті при звільнені на пенсію вперше; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 21.04.2026 по день винесення судом рішення, виходячи з розміру 1 002,99 грн. середньоденного заробітку, а також судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 25.05.2026 відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву та 08.06.2026 до системи «Електронний суд» скеровано відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача ОСОБА_2 зазначив, що АТ «Укрзалізниця» в особі філії «Локомотивна компанія» з пред`явленими позовними вимогами не згодна в повному обсязі та вважає їх не обґрунтованими з наступних підстав. Позивач був звільнений відповідачем 20.04.2026 на підставі наказу (розпорядження) № 245/ос від 14.04.2026, де зазначено наступне: визначити ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу у розмірі 3 середньомісячних заробітків та додаткову матеріальну допомогу у розмірі 2 середньомісячного заробітку за сумлінну працю на залізничному транспорті відповідно до п. 3.1.17 Колективного договору Криворізьке локомотивне депо. Виплати здійснювати за окремим регулюючим документом АТ «Укрзалізниця». З наказом (розпорядженням) № 245/ос від 14.04.2026 ОСОБА_1 ознайомлений, копію наказу отримав 20.04.2026. 27.06.2024 правлінням АТ «Укрзалізниця» прийнято рішення (протокол № Ц-82/39 Ком.т.) згідно п. 9 якого, підпункт 1.1.4 п. 1.1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) в частині призупинення виплати матеріальної допомоги на оздоровлення втратив чинність з 01.07.2024. Більше того, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений в ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, а також вимоги ч. 3 ст. 53 даного Кодексу, постанова Верховного Суду від 05.02.2025 у справі № 211/7338/23 стосується лише учасників даної справи та не може створювати правових наслідків для осіб, які до участі у справі не залучалися (інших працівників Товариства). Окремо представник звертає увагу на те, що, приймаючи за погодженням Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України рішення від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.), правління АТ «Укрзалізниця» не керувалося ст. 11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», посилання на дану норму як в проєкті рішення, так і у самому рішенні правління відсутнє. Рішення про призупинення виплати матеріальної допомоги є спільним рішенням роботодавця та працівників, направленим на стабілізацію роботи відповідача та забезпечення мінімально необхідних соціальних гарантій працівників в умовах воєнного стану. Товариство мало терміново вжити заходів щодо призупинення ряду виплат, на які Товариство не мало власних коштів, так як здійснювало ряд безкоштовних перевезень (евакуація населення, перевезення гуманітарних та військових вантажів тощо) та не отримувало прибутку і не мало правових підстав витрачати кошти резервного фонду на такі виплати, які не мали непередбачуваного характеру. Отже, зважаючи на ситуацію в державі, з метою стабілізації фінансово-економічного становища товариства, збереження трудового колективу та своєчасної виплати заробітної плати виникла необхідність запровадження окремих обмежувальних заходів тимчасово на період дії правового режиму воєнного стану та до нормалізації ситуації в товаристві. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про залізничний транспорт», особливості умов праці, соціально-побутового і житлового забезпечення, режиму робочого часу та часу відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту загального користування, робота яких безпосередньо пов`язана з рухом поїздів, встановлюються АТ "Укрзалізниця" згідно з чинним законодавством України за погодженням з галузевими профспілками. В АТ «Укрзалізниця» діє 448 колективних договорів, сторонами яких є профспілки, які входять до складу Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України. Підпункт 1.1.4 п. 1.1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) було погоджено Профспілкою залізничників і транспортних будівельників України, яка діє в галузі та є стороною Галузевої угоди та профспілкою, до складу якої входить ряд первинних профспілкових організацій та яка об`єднує найбільшу кількість працівників АТ «Укрзалізниця». Враховуючи відсутність в АТ «Укрзалізниця» одного колективного договору, та з огляду на те, що кількість колективних договорів становить 448, погодження підпункту 1.1.4 п. 1.1 рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) з Профспілкою залізничників і транспортних будівельників України, без окремого погодження з кожною із профспілок, які входять до її складу та які підписали ці 448 колективні договори відповідає ст. 97 КЗпП України. Згідно ст. 11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній з 24.03.2022 по 13.09.2025), на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Зі змісту даної норми вбачається, що для реалізації роботодавцем права на зупинення окремих положень колективного договору необхідна ініціатива роботодавця, тобто активна дія. При цьому, форма вираження такої активної дії Законом не визначена. Згідно листа № ЦЦУП-10/195 від 25.03.2022, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (зі змінами), відповідно до вимог Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-ІХ та на виконання рішення правління від 14.03.2022 №Ц-45/31 Ком.т. керівникам структурних підрозділів апарату управління АТ «Укрзалізниця» та керівникам регіональних філій, філій направлено до виконання перелік кодів видів оплат, за якими проводитиметься нарахування на період дії правового режиму воєнного стану. Згідно даного переліку, нарахування та виплата матеріальної допомоги на оздоровлення (вид оплати № 392), одноразової матеріальної допомоги працівникам, які виходять на пенсію вперше, в залежності від стажу роботи на залізничному транспорті відповідно до умов колективного договору (код виплати № 602) призупиняється на період дії воєнного стану з 24.03.2022 відповідно до норм ЗУ "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" від 15.03.2022 № 2136-ІХ. З наведеного вбачається, що призупинення роботодавцем передбаченої колективним договором виплати матеріальної допомоги, за якою працівник звернувся після 24.03.2022, повністю узгоджується зі ст. 11 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Також представник відповідача звертає увагу на те, що передбачена ст. 117 КЗпП України компенсаційна виплата не повинна бути спрямована на збагачення одного працівника. Якщо допущені роботодавцем порушення у проведенні повного розрахунку при звільненні все-таки будуть встановлені судом, то суд має право зменшити розмір середнього заробітку, передбаченого ст. 117 КЗпП України або відмовити у його стягненні з огляду на форс-мажорні обставини, в яких опинилось Товариство.
Згідно зі ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 по 20.04.2026 знаходився у трудових відносинах з АТ "Українська залізниця", працюючи у цей проміжок часу на посаді помічника машиніста електровоза ВП «Криворізьке локомотивне депо» філії «Локомотивна компанія» АТ «Українська залізниця» (а.с. 28-33).
Наказом (розпорядження) заступника начальника ВП «Криворізьке локомотивне депо» філії «Локомотивна компанія» АТ «Українська залізниця» № 245/ОС від 14.04.2026 позивача було звільнено із займаної посади за ст. 38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с. 34).
Відповідно до п. 3.2.21 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками на 2002-2006 роки (надалі – Угода), яка згідно з п. 2.2 діє до укладання нової Угоди, при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію закріплено обов`язок виплачувати їм одноразову матеріальну допомогу та додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті в залежності від стажу роботи в галузі (а.с. 36-42).
Згідно п. 3.1.17 Колективного договору Криворізького локомотивного депо та протокольного рішення №30 від 13.04.2026, позивачу призначена виплата одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 1 у розмірі З середньомісячних заробітків (посадових окладів ), що становить 74 770 грн. 05 коп.; та додаткову грошову допомогу відповідно до ч. 2 у розмірі 2 середньомісячних заробітків (посадових окладів), що становить 49 846 грн. 70 коп. (а.с. 44-51).
Відповідно до протоколу засідання штабу AT «Укрзалізниця» з ефективності від 28.03.2025 № Ц-1-1.5-25/47-25 щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «Укрзалізниця» та у зв`язку з проведення заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства, починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва, виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільнені працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено (а.с. 52).
Станом на дату розгляду справи одноразова грошова матеріальна допомога, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті позивачу виплачена не була.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.
За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.
Відповідно до п. 2.4 Угоди за спільною домовленістю сторін Угоди можуть вноситись зміни і доповнення до Угоди, при цьому вони не повинні погіршувати умови праці, трудові і соціальні гарантії, передбачені законодавством України та цією Угодою.
Положення п. 2.3 Угоди передбачає, що жодна зі сторін у період дії Угоди не може припинити виконання взятих на себе зобов`язань.
Доказів внесення змін до Угоди стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належних працівникам додаткових виплат, зокрема, одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті, відповідачем суду не надано.
Рішення правління, як і протоколи засідання штабу не можна вважати належними документами, які підтверджують внесення змін або зупинення окремих положень Угоди.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що правових підстав для призупинення виплати позивачу одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільнені працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті не було.
Отже, судом встановлено порушення прав позивача щодо невиплати йому одноразової матеріальної допомоги та додаткової матеріальної допомоги, право на які він набув у зв`язку із виходом на пенсію.
Щодо вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до позовної заяви позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки при звільненні за період з 21.04.2026 по день винесення судом рішення.
Згідно практики, викладеної в пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Частиною першою та другою ст. 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Як вбачається з Довідки про доходи № 205 від 07.05.2026 (а.с. 55) середньоденний заробіток позивача становить 1 002,99 грн.
Середній заробіток має бути розрахований за період з 21.04.2026 (наступний день після звільнення) по 17.07.2026 (день постановлення рішення).
Кількість робочих днів у квітні 2026 року становить 8 днів, у травні 2026 року – 21 день, у червні 2026 року – 22 дні, у липні 2026 року - 13 днів. Загалом 64 робочих дні.
Відповідно середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.04.2026 по 17.07.2026 становить 64 191,36 грн., виходячи з розрахунку 1 002,99 грн. * 64 робочих дні.
Суд вважає, що невиплата розрахункових коштів при звільненні позивача мала місце з вини роботодавця, оскільки останнім не доведено протилежного. Тому суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити та стягнути середній заробіток за період з 21.04.2026 по 17.07.2026, що становить 64 191,36 грн.
Таким чином, судом встановлено порушення відповідачем права позивача на отримання належних йому при звільненні сум одноразової матеріальної допомоги при звільнені працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті, середнього заробітку за час затримки належних сум при звільненні, у строки, зазначені в ст. 117 КЗпП України. Вказані порушення тягнуть за собою передбачену ст. 117 КЗпП України відповідальність у вигляді необхідності виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, сум одноразової матеріальної допомогипри виході на пенсію, додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті.
Підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника не вбачається. У цій частині суд відкидає доводи відповідача, оскільки вони не знайшли свого підтвердження при дослідженні доказів у справі та не можуть слугувати достатньою правовою підставою для невиконання обов`язку щодо виплат, належних позивачу.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його повного задоволення.
Щодо судових витрат.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви, за вимогу про стягнення середнього заробітку. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати в сумі 1 331,20 грн.
Щодо вимоги про стягнення сум одноразової матеріальної допомогипри виході на пенсію, додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті позивач є особою, яка звільнена від сплати судового збору. Тому на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1 331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 44, 116, 117 КЗпП, ст. ст.10, 12, 13, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення належних сум заробітної плати – задовольнити.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) відповідно до п. 3.1.17 Колективного договору одноразову грошову допомогу в розмірі 3 середньомісячних заробітків (посадових окладів) в сумі 74 770 (сімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят) грн. 05 коп.; додаткову грошову допомогу в розмірі 2 середньомісячних заробітків (посадових окладів) у сумі 49 846 (сорок дев`ять тисяч вісімсот сорок шість) грн. 70 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) компенсацію за час затримки розрахунку зі звільненим працівником за період з 21.04.2026 по 17.07.2026 у сумі 64 191 (шістдесят чотири тисячі сто дев`яносто одна) гривня 36 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 00 коп.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) на користь держави судовий збір у сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 00 коп.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне судове рішення складено 17.07.2026.

Суддя Костенко Є. К