РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/2682/26
Номер провадження 2-а/495/55/2026
15 липня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючої судді Топалової А.Л.,
із секретарем судового засідання Кісьовою А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білгороді-Дністровському Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боян О.Б. до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боян Олена Борисівна, звернувсядо суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить скасувати постанову № R436784 від 22.03.2026 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, стягнути з Державної Казначейської служби України на користь ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, які були зараховані на рахунок НОМЕР_1 відповідно до квитанції №ПН580 від 01.04.2026 року в якості оплати штрафу за постановою № R436784 від 22.03.2026 року, а також стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 понесені витрати на сплату судового збору. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач на підставі рішення ВЛК від 19.12.1994 та запису в чинному військовому квитку від 09.06.2006 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час та знятий з військового обліку на підставі Наказу Міністра оборони України від 09.06.2006 № 342, у зв`язку з чим вважав себе невійськовозобов`язаним та звільненим від будь-яких обов`язків щодо військового обліку. Крім того, Позивач зазначає, що Відповідачем пропущено строки накладення стягнення за ст. 38 КУпАП, оскільки про факт непроходження ВЛК ТЦК та СП достеменно знав ще 29.11.2025, коли звертався до поліції з повідомленням про розшук.
21 березня 2026 року після оновлення мобільного застосунку «Резерв+», Позивач, дізнавшись, що перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_3 , в електронному кабінеті подав заяву про розгляд справи за його відсутності. 22 березня 2026 року відповідачем відносно нього винесено постанову № R436784 у справі про адміністративне правопорушення, якою його було притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн. Згідно з текстом постанови, підставою для притягнення до відповідальності стало нібито непроходження (відмова від проходження) військово-лікарської комісії. Оскільки у разі сплати штрафу протягом 10 днів з дня набрання постановою законної сили не менше 50 % розміру штрафу, постанова вважатиметься виконаною, ОСОБА_1 сплатив за наданими реквізитами 8500 гривень штрафу. Проте вважає, що постанова є незаконною, накладеною з порушенням процесуального строку. Просить позов задовльнити.
Відповідач відзив на позов не подав.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Враховуючи відсутність клопотань сторін про проведення судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи, як і відсутність заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи у порядку письмового провадження, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Постановою від 22 березня 2026 № R436784, винесеною т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 17000,00 грн.
У постанові зазначено, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (п.2 розділу ІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно витягу з "РЕЗЕРВ+" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер в реєстрі Оберіг. ОСОБА_1 уточнено дані 02.09.2025. Згідно постанови ВЛК від 19.12.1994 ОСОБА_1 непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. 29.11.2025 - звернення до Нацполіції "не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК.
У військовому квитку серії НОМЕР_2 на ім`я Позивача, виданого ІНФОРМАЦІЯ_6 15.02.1995, на стор.16 міститься рукописний запис про те, що ОСОБА_1 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_7 визнаний непридатним до воєнної слдужби з виключенням з військового обліку по гр.1 ст.49а (наказ СРСР 1987р. №260). На сторінці 17 вказаного квитка міститься рукописний запис про те, що 09.06.2006 ОСОБА_1 визнаний непридатним по ст.49а (наказ 2006р. № 342 п.2,3 пп.4).
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з ст. 279-9 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення.
У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала зазначену у цій статті заяву через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, копія постанови по справі може бути направлена їй засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або в її електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 201-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період , що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Указана правова норма є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативних актів, які встановлюють правила поведінки.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 , затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 , в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до частин першої, третьої ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.
Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 24 березня 2024 року № 3621-IX в редакції Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 12 лютого 2025 року №4235-IX встановлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Суд відхиляє твердження Позивача про те, що він не мав обов`язку проходити медичний огляд, оскільки був «виключений з військового обліку». З матеріалів справи та записів у військовому квитку Позивача вбачається, що 09.06.2006 комісією він був знятий з військового обліку на підставі Наказу МОУ від 09.06.2006 № 342.Суд зазначає, що чинне законодавство України чітко розмежовує поняття «зняття з військового обліку» (яке має тимчасовий характер) та «виключення з військового обліку» (остаточне припинення статусу військовозобов`язаного). Наказ МОУ № 342 регулював саме процесуальне зняття з обліку певних категорій осіб у мирний час. Наказ Міністерства оборони України №342 від 09.06.2006 року втратив чинність, його дія була скасована Наказом МОУ №24 від 15.01.2015. У сучасних умовах питання придатності та зняття чи виключення з обліку регулюються виключно Наказом МОУ №402 від 14.08.2008, який затверджує Положення про військово-лікарську експертизу (ВЛК)
Окрім того, 04.05.2024 набрав чинності Закон України № 3621-IX, п. 2 розділу ІІ якого встановив імперативний обов`язок для всіх громадян, які раніше були визнані «обмежено придатними», протягом 9 місяців (тобто до 04.02.2025) пройти повторний медичний огляд (ВЛК) з метою визначення придатності до служби в умовах воєнного стану.Позивач 02.09.2025 оновив дані в застосунку «Резерв+», однак у визначений законом строк повторний огляд ВЛК не пройшов. Таким чином, Позивач допустив порушення законодавства про мобілізаційну підготовку, що становить об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Попри наявність у діях Позивача складу проступку, Відповідач при винесенні постанови припустився грубого порушення процесуального закону.
Оцінюючи правомірність дій Відповідача, суд виходить із того, що за загальним правилом ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні — не пізніш як через два місяці з дня його виявлення. 
Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Під днем виявлення правопорушення слід розуміти день, коли уповноважена посадова особа державного органу отримала реальну та задокументовану можливість встановити факт наявності складу адміністративного проступку.
Факт направлення Відповідачем 29.11.2025 офіційного звернення до поліції із твердженням про те, що особа «не пройшла ВЛК», є беззаперечним доказом того, що саме ІНФОРМАЦІЯ_8 здійснив вивчення реєстрової інформації, виявив факт невиконання обов`язку та зафіксував склад правопорушення.
Таким чином, строк накладення адміністративного стягнення, передбачений ч. 9 ст. 38 КУпАП (3 місяці з дня виявлення), розпочався 29.11.2025 та безповоротно сплив 01.03.2026 (з урахуванням правил обчислення строків). 
Оскаржувана постанова винесена Відповідачем 22.03.2026, тобто за межами встановленого законом тримісячного строку.
Визнання Позивачем вини 21.03.2026 у формі електронної заяви та сплата 50% штрафу не можуть слугувати підставою для штучного поновлення чи обнулення строків давності. Органи державної влади зобов`язані діяти виключно в межах та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції). 
ІНФОРМАЦІЯ_9 процесуальних строків є безумовною підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
За таких обставин постанова Відповідача є протиправною та підлягає скасуванню, а справа закриттю.
Щодо вимоги про повернення сплаченого штрафу суд зазначає наступне. 
Позивач просить стягнути з Державної казначейської служби на його користь 8 500 грн сплаченого штрафу. Суд зазначає, що в межах розгляду справи щодо оскарження постанови про штраф (ст. 286 КАС України) суд не може здійснювати пряме стягнення коштів з казначейських рахунків, оскільки це є компетенцією органів Казначейства на підставі механізму, визначеного Порядком, затвердженим Наказом Мінфіну № 787.
Ефективним та належним способом захисту в цій частині є визнання судом суми 8 500 грн надміру сплаченою до бюджету, що є правовою підставою для подальшого повернення цих коштів Позивачу через процедуру органів Казначейства за поданням ТЦК та СП.
Згідно зі ст. 139 КАС України, сплачений Позивачем судовий збір у сумі 665,60 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, ст.ст. 38, 210-1, 247 КУпАП, суд
ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від 22.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 17 000 грн — скасувати, а справу про адміністративне правопорушення — закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Визнати кошти в сумі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, сплачені ОСОБА_1 відповідно до квитанції № ПН 580 від 01.04.2026 року як оплату 50% штрафу за постановою від 22.03.2026, надміру сплаченими до державного бюджету.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
В іншій частині позовних вимог — відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Анна ТОПАЛОВА